244 



Om kobberet og Norges kobberproduktion.^) 



I tidligere tider troede man, at de kemiske elementer eller grund- 

 stoffer for størstedelen forekom spredt og lidet iidbredt paa jordens 

 overflade, men de sidste aars undersøgelser paa dette omraade har nu 

 lært os, at et stort antal elementer lindes næsten overalt, omend i 

 ringere mængde. 



Hvad angaar det metal, som vi i denne opsats skal beskjæftige 

 os med, nemlig kobberet, gjælder det ovenfor anførte i høi grad. 

 Man har nemlig paavist, at der findes kobber i smaa mængder næsten 

 overalt, i jordpartikler, i salt- og ferskvand, og, hvad der ikke er 

 mindst interessant, i dyre- og planteorganismer. Kobberet er et metal, 

 hvis anvendelse er mangfoldig og som følge deraf meget eftersøgt; 

 man opdager ogsaa stadig nye kobberforekomster rundt omkring paa 

 jorden, ikke mindst her i vort land (se slutningsnoten). Det gedigne 

 eller metalliske kobber findes i mængde i Nordamerika, hvor man ved 

 Øvre-søen i aaret 1857 fandt 450 tons til en værdi af 2 millioner 

 franks. Meteorstene indeholder smaa mængder gedigent kobber. For- 

 detmeste forekommer metallet i forbindelse med svovl og undertiden 

 ogsaa med andre metaller; en sjelden forbindelse af kobber med sur- 

 stof kaldes cup rit, og i Uralbjergene har man fundet en forbindelse 

 af kobber og knlsyre, som under navn af malachit forekommer i 

 store mængder. Hvad kobberets egenskaber angaar, er det et metal 

 af en meget karakteristisk farve („kobberrødt"), der imidlertid viser 

 flere nuanceringer; saaledes har det fuldstændig rene, fint fordelte 

 metal en næsten rosenrød farvetone. Kobberet har udpræget metal- 

 glans og i ren tilstand er det elastisk og smidigt, saaat det kan hamres, 

 valses og trækkes ud i traade. Dets specifike vegt (det tal, som an- 

 giver, hvor mange gange det er tungere end et ligestort volum vand) 

 er 8.9 (jernets er 7.7). Kaster man fast kobber ned i en masse af 

 smeltet kobber, svømmer det ovenpaa som is paa vand, da det smeltede 

 metals specifike vegt er større end det faste kobbers. Man bør for- 

 øvrigt ikke anvende rent kobber til støbning, da det absorberer gas- 

 arter, som afsætter blærer under afkjølingen. Til polering egner kob- 

 beret sig fortrinlig, og i meget tynde plader er det gjennemsigtigt for 



1) Tildels efter et foredrag i „Verein z. Verbr. naturwiss. Kenntnisse" i 

 "Wien af professor dr. Olyneck. 



