246 



Af kobberets surstofForbindelser skal vi omtale kobbero xy d efc, 

 et sort, jordagtigt legeme, uopløseligt i vand, som anvendes meget i 

 laboratorierne til analyser. Ved dets hjælp opnaaede man for første 

 gang nøiagtig at udfinde våndets sammensætning ved veininger. 



Mange farver i handelen, som „bremerblaat" og „braunscli\veiger- 

 grønt", fremstilles af kobberets forbindelser. Den vigtigste og mest 

 bekjendte af disse er kobbervitriolen (se ovenfor), der danner grund- 

 materialet til fremstillingen af de saakaldte kobberfarver. Kobberet 

 indgaar let forbindelser med organiske substanser, og den saakaldte 

 grønspaan (ediksurt kobber) er en sterk gift. Naar acetylengas 

 opbe vares i gasometre af kobber, danner der sig undertiden acetylen- 

 kobber, som er meget eksplosivt og bar forvoldt ulykker, hvilken om- 

 stændighed har været meget til hinder for acetylengassens anvendelse 

 til belj^sning. 



En omstændighed, som industrien har draget nytte af, er at 

 kobberforbindelserne farver smeltet glas meget intensivt; de smukke 

 grønne rhinskvinglas er farvede paa denne maade. 



Fremstillingen af kobber foregaar paa forskjellige maader. Porat 

 vidskille metallet fra dets surstof- og kulsyreforbiudelser gløder man 

 det med kul og tilsætter et stof, der gjør slaggerne letflydende. 

 Forarbeidelsen af kobberkisen, den svovelholdige kobbererts, er mere 

 indviklet. Man opheder kisen under lufttilførsel (røstning) og smelter 

 det herved fremkomne produkt. Efterat denne proces gjentagne gange 

 har fundet sted, smeltes massen med ren kis, hvorved fremkommer 

 temmelig rent kobber. I den sidste tid udvindes ogsaa kobberet af 

 ertserne ved elektrolyse (ved elektricitetens hjælp), hvorved man op- 

 naar et meget rent kobberprodukt. 



Det metalliske kobber forener sig saa let med andre metaller til 

 legeringer, at de gamle alkemister, som kjendte denne dets egen- 

 skab, opkaldte det efter kjærlighedens gudinde, Venus (!) Mange af 

 disse legeringer har meget værdifulde egenskaber, især med hensyn 

 til støbning, hvortil det rene kobber, som før omtalt, er lidet skikket, 

 nogle lader sig bearbeide paa dreierbænk o. s. v. Disse legeringer er 

 vel at merke ingen kemiske forbindelser, men svarer til opløsninger. 



Kobberets legeringer med tin kaldes bronzer, og deres sammen- 

 sætning er meget variabel. Deres anvendelse er mangfoldig; man har 

 benævn eiser som kanonmetal, medaljebronce, fosforbronze (der har en 

 smuk, varm farvetone), klokkemetal o. s.v. ; til forfærdigelse af damp- 

 piber bruges tinrig bronce med noget antimon. 



