248 



været anvendt kobbervitriol, der er meget giftig, og dette førte til, at 

 det i Frankrig fra aar 1860 blev strengt forbudt at anvende kobber- 

 salte til denslags brug. Ved Pasteurs indskriden i aaret 1889 

 mildnedes bestemmelsen saaledes, at man fik lov til at anvende en 

 bestemt, ringe mængde kobber til farvning af bermetik. Man er dog, 

 trods disse bestemmelser, ingenlunde sikre mod, at der kan anvendes 

 mere kobber end tilladt og lorgiftningstilfælde indtræffe. Man kan let 

 opdage kobberfarvningen ved at holde en strikkepind nogle minuter 

 ned i boksens indhold ; strikkepinden overdækkes da i tilfælde med 

 et i-ødt overtræk af kobberfarve. 



I leveren, milten og nyrerne hos dyr finder man ofte spor af 

 kobber, hvilket viser, at dyrenes organisme har søgt at befri sig for 

 det farlige stof gjennem disse rensende organer. I enkelte tilfælde 

 kan der paavises ganske betragtelige kvantiteter af kobber i dyr og 

 planter. Der gives ogsaa dyr, for hvilke kobberet ikke blot ikke er 

 gift, men for hvis eksistens det er direkte nødvendigt. Hos muslinger, 

 krebse, polyper o. fl. er en vis kobberforbindelse nødvendig for aande- 

 drættet ligesom en jernforbindelse hos høiere dyr. 



I en længere opsats i „Nyt Magazin for naturvidenskab". Bind 

 36 (1898) leverer vor landsmand professor Vogt udførlige og interes- 

 sante „meddelelser om den norske bergverksdrift paa kobber". Vi 

 hidsætter endel oplysninger fra professorens opgaver desangaaende : 



Den allerældste kobberproduktion hos os dreves i Telemarken paa 

 forskjellige steder ved indkaldte tyske bergmænd allerede i den første 

 del af det 16de aarhundi-ede og for statens regning; vort lands øvrige 

 ældste verker stammer fra begyndelsen af det 17de aarhundrede. 

 Saaledes blev Kvikne kobberverk optaget til brug i 1632, derefter 

 kom Ytterø-verket, Seels-verket i Gudbrandsdalen og Lilledals 

 kobberverk i Kvindherred. 



Den første drift af Røros' vei'k paabegyndtes 1644 og er siden 

 uafbrudt fortsat lige til vore dage. Det har indtil nu leveret ca, 

 75000 tons metallisk kobber og over 300000 tons eksportkis. Verkets 

 aarlige produktion kau sættes til 700 tons malm og 12000 tons kis. 



Efter de vigtige kobberfund ved Røros opstod der en hel række 

 af kobberverker over næsten hele det trondhjemske, og der findes 

 næsten ikke et eneste presteg] æld, hvor man ikke har havt forsøgsdrift 



