265 



skind, hvilket af hensyn til de mange kostbare sorter vistnok er altfor 

 lidet, saa faar man dog den vakre sum af opimod 48 millioner kroner. 

 Leipzig, som nu er et af hovedmarkederne for pelsvarehandelen, om- 

 sætter aarlig skind til en værdi af 36 millioner kroner. Føies til den 

 ovenfor nævnte sum værdien af de skind, som stammer fra chinchillas, 

 hamstre, vaskebjørne, bøfler, pelssæler, almindelige sæler, sumpbævere, 

 harer, kaniner, forskjellige kattearter o. s. v., saa vil man faa et be- 

 greb om pelsvareindustriens store betjj-dning. Den aarlige omsætning 

 gaar op i hundreder af millioner kroner. Newyork, London, Leipzig 

 og Kiachta, paa den russisk-kinesiske grænse, er de vigtigste omsæt- 

 ningssteder for disse varer. Det russiske rige, som i den gamle ver- 

 den maaske leverer hovedmængden af pelsverk, har forresten 3 særlige 

 markeder for handelen dermed. Over Kiachta gaar alleslags værdi- 

 fulde dyreskind til Kina mod te og silke i bytte. I den sibiriske by 

 Irbit holdes der i februar et stort marked, hvortil sibiriaker og andre 

 tartarer bringer skind af ekorn, røskatte, ræve og zobler, mens russiske 

 og tyske kjøbmænd møder op med sine otter- og bæverskind. Den 

 største omsætning fiuder dog sted paa det bekjendte aarlige marked i 

 Nishnij Nowgorod, hvortil der strømmer pelsjægere og kjøbmænd 

 fi-a alle kanter. Her mødes østens og vestens folk, asiater og euro- 

 pæere, i broget blanding. 



— Hvorledes skaffes de nu tilveie disse millioner skind, som an- 

 vendes til pelse og huer, til muffer, boaer, besætninger paa dame- 

 dragter og meget andet? 



Fremgangsmaaderne nnder pelsjagten er høist forskjelhge og af- 

 hænger for en del af det civilisationstrin, hvorpaa vedkommende jægere 

 staar. I det russiske rige er pelsjagten et kimregat o : en rettighed, 

 som tilkommer keiseren, og enhver pelsjæger maa derfor erlægge en 

 aarlig skat (jasåk). Europæiske jægere betaler vanligvis denne skat i 

 penge, men ostjakerne, tunguserne, jakuterne og de andre sibiriske folk 

 afgjør skat med skind af ekorn, zobler, ræve og hgnende. 



Som fast erhverv drives pelsjagten af ekspeditioner, der bestaar 

 af optil 40 mand, som udstyret med fangstindretninger, vaaben, pro- 

 viant, slæder o. s. v. drager afsted til skogene, naar jagttiden nærmer 

 sig. Denne varer fra oktober til begyndelsen af december, da kulden 

 og snemængderne almindeligvis umuliggjør arbeidet, I jordhytter og 

 andre tilflugtssteder, som staar igjen fra tidligere aar, indretter jagt- 

 partiet sig saa bekvemt som muligt, og det rogelmæssige arbeide be- 



