281 



arsenik og sælger den for blodig betaling. Derved kan man let for- 

 ståa, at der endnu forekommer mange arsenikforgiftninger. 



I giftenes historie har vel ingen gift været saa meget omtalt 

 som den hvide arsenik. I begyndelsen af det 17de aarhundrede var 

 den modegift i Italien, og dette skyldtes ikke mindst Tofana, en 

 kvinde, som gav forskjellige dyr arsenik og efterpaa tilberedte en gift 

 af dyrenes spyt, som var bekjendt under navnet „aqua Tofana". 

 600 mennesker skal være laldne som offer for den berygtede gift- 

 blanderske. En kvindelig elev af Tofana var den ligesaa berygtede 

 Hieronyma Sparta, som fortsatte arsenikmordene. Paa et voksent 

 menneske kan allerede Vio gram hvid arsenik virke dødelig; smaa 

 doser, dele af et milligram og mere, taales ganske godt, især naar 

 organismen vænnes til giften lidt efter lidt ved stigende doser, ja 

 mennesket kan ved en saadan „ fræning" efter en vis tids forløb vænne 

 sig til at taale portioner uden momentan skade, som ellers vilde med- 

 føre døden. Et interessant eksempel herpaa giver de saakaldte arsenik- 

 spisere, som f. eks. i Steiermark ikke er saa sjeldne. At der gives 

 folk der, som spiser arsenik, var forlængst kjendt af læger i mange 

 lande, men benegtedes af enkelte videnskabsmænd, der bereiste Ober- 

 steiermark, idet de paastod, at „arsenikspiserne" vistnok spiser en 

 hvid substans, men at denne var ene og alene kridt, og at de kun 

 spiste dette kridt for at gjøre reklame for den handel med arsenik, 

 som de drev i egenskab af kvaksalvere. Det er afdøde professor Dr. 

 E du ard Schåfer ved den daværende kirurgskole i Graz, som har 

 fortjenesten af at have besvaret spørgsmaalet, om der virkelig eksisterer 

 arsenikspisere, paa en strengt videnskabelig maade. Eor at faa klar- 

 hed over sagen, maatte en saakaldt arsenikæders urin undersøges 

 kemisk. Det lykkedes professoren at paavise arsen med sikkerhed i 

 en bjergboers urin. 



Man kjender nu følgende om arsenikspisernes udbredelse i Steier- 

 mark: Den nordlige og nordvestlige del af landet er sædet for arsenik- 

 spiserne; i distriktet Hartberg er 40 saadanne bekjendt, i distrikterne 

 Lamprecht, Leoben, Oberzeising findes der mange, mens den sydlige 

 del er fri for saadanne med undtagelse af Pettaus omegn, hvor der 

 findes nogle. 



De fleste arsenikspisere betjener sig af den hvide arsenik, kun 

 faa bniger auripigment. De begynder med smaa mængder, med stykker 



