282 



af et hirsekorns størrelse, og stiger lidt efter lidt til stykker saa store 

 som en ert. Flere læger har veiet arsenikmængderne, som efterpaa 

 spistes i deres paasyn, og fundet, at de veiede 14^2, 33, 40 centigr. 

 Disse kvantiteter indtager arsenikspiserne enten daglig, hveranden dag 

 eller en til to gange ugentlig. Efter nydelsen af giften afholder man 

 sig nogen tid fra drikkevarer. Nogle arsenikspisere foretrækker mel- 

 spiser for kjødretter, mange undgaar at spise fedt, men de fleste spiser 

 hvadsomhelst og er ofte alkoholikere. 



De ældre af dem, d. v. s. de, som er gamle i arsenikbrugen, merker 

 snart efterat den vante dosis er indtaget en ubehagelig varmefølelse 

 i maven ; de kaster ikke op, selv om de har overskredet den vanlige 

 dose, men plages af hovedpine. 



Arsenikspiserne er som regel robuste, sunde folk af de lavere 

 samfundslag, hestepassere, vedhuggere, farvere o. s. v. De begynder 

 fordetmeste at spise arsenik i sit 18de aar og bliver gamle folk; de 

 er modige og ,.oplagte". Ogsaa kvinder viser tilbøielighed for arsenik- 

 spisning. 



Foranledningen til arsenikspisning er det ønske at blive sund og 

 sterk og opnaa beskyttelse mod sygdomme; sjelden begynder sygelige 

 individer hermed; kun for kortpustethed bruges giften hyppig som et 

 gunstigt middel i bjergene. 



I almindelighed holder arsenikspiserne sig friske i en lang række 

 af aar (20 — 30 oar), mens der regelmæssig nydes arsenik; tager de 

 af og til mindre doser eller slutter ganske med giften, merker de 

 snart en følelse af svaghed, og dette bringer dem snart til at begynde 

 paany. 



Endskjønt fjeldboernes næsten uaugribelige sundhed modstaar 

 arsenikens giftvirkning som et panser, og de vænner sin organisme lidt 

 efter lidt til at taale giften, saa ender dog, efter lægernes erfaringer, 

 mange arsenikædere, omend først i høi alder, med et sygeligt legeme, 

 trods sin robuste konstitution. 



Som eksempel paa en arsenikæder anfører Schåfer en tømmer- 

 mand paa 30 aar, liden men sterkt bygget og med kraftig muskulatur. 

 Denne mand havde brugt arsenik i 12 aar, da professoren eksami- 

 nerede ham, først ganske smaa korn, senere hver uge større stykker. 

 I de første uger følte han sig meget svag, hvilket gik over ved at 

 indtage nye arsenikportioner. Brænden i halsen og maven har han 



