300 



Planterne hører derfor til 12te klasse i Linnes system. Inderst i 

 blomsten er der en frugtknude, som er dannet af e t frngtblad — den 

 er eurummet, men har to frøemner. Frugten er en stenfrugt med 

 kjødagtigt eller læderagtigt og trevlet frugtkjød. I almindelighed blir 

 frugten ved abort enfrøet. 



Mandeltræet blir 6 — 8 meter høit, og stammen kan paa gamle trær 

 blive op til 60 cm. i diameter. Det har en vakker krone og en mørk 

 askegraa, sprukken bark. De unge grene er glatte og rustbrune. Kun 

 de mellemste grene udvikler blomster. Bladene er lancetformede, langt 

 tilspidsede, sagtakkkede og glatte, indtil 15 cm. lange og paa oversiden 

 glinsende grønne. Blomsterne, som sidder 2 — 3 sammen og udvikles 

 før bladene, har et klokkeformet, glat, rødfarvet bæger og ovale eller 

 omvendt egformede kronblade, som er udrandede og blegrøde. Støv- 

 bærerne, som findes i et antal af 20 — 40, er hvide med gule støv- 

 knopper. Frugtemnet er bevokset med lange, hvide haar. Mandel- 

 frugten er egformet, lidt sammentrykt og udvendig dækket af en haard 

 filt, af farve er den graagrøn. Stenen er 13'sebrun, træagtig og furet 

 og grubet med uregelmæssige fordybninger. lude i ligger et frø, som 

 er egformet, lidt fladtrykt og tilspidset, undertiden er der 2 frø 

 (iilippine) . Det læderagtige frugtkjød løsner ved modningen temmelig 

 let fra stenen. 



Man skiller mellem bitre mandler, søde mandler og krakmandler. 

 Hos den bitre mandel er griffelen ligesaa lang som støvtraaden, blad- 

 stilken er uden kirtler, den har noget mørkere kronblade og meget 

 bitrere og mindre frø end de søde mandler, hvis griffel er længere end 

 støvtraadene og som har bladstilkene besat med kirtler. Kjernen er 

 rød og stor. Krakmandelens kronblade er af samme længde som bæ- 

 geret og stenen er korkagtig og sprød. 



I Sydeuropa blomstrer mandeltræet allerede i januar som før sagt 

 paa bar kvist. Træets oprindelige hjemstavn er det sydvestlige Asien 

 og Nordafrika. Fra disse lande blev det tidligt overført til Sydeuropa, 

 det dyrkes nuomstunder i omtrent alle Middelhavslande, især i Italien, 

 Spanien og det sydlige Frankrig. Man pleier der at dyrke det enten 

 i store plantager eller ogsaa i alleer som saa mange andre frugttrær 

 der syd. Det blev dyrket allerede i den graa oldtid. I G-rækenland 

 blev frugten kjendt 600 f. Kr. Det kom til Grækenland over de 

 græske øer fra Lilleasien, fra Nordafrika kom det til Sicilien og 

 Sijanien. I Rom gik frugterne i begyndelsen under navn af „ græske 

 nødder" 



