312 



fugleunger pleier. Da ungerne tilsidst blev fuldvoksne, blev de bort- 

 skudte en for en samme høst, og de fire første solgtes til en restau- 

 ratør i Luleå. Her blev de plukkede og opspiste og fik sikkerlig ikke 

 engang den ære at staa paa spiseseddelen som rypeorrer. De to sidste, 

 som begge var hanner, blev heldigvis reddede fra denne vanskjæbne 

 og pryder nu Gøteborgermuseebs zoologiske samling. Begge er de 

 typiske rypeorrer, den ene i vinterdragt, den anden har endnu lidt til- 

 bage af sommerdragten. 



Af ikke liden interesse er det, at det om disse rypeorrer heder, 

 at de som aarfuglekyllingerne søgte op i trærne, naar de blev skræmte. 

 Om den ene af rypeorrerne fra Hedemora heder det ligeledes, at den 

 blev skudt i et træ. Disse observationer viser, at rypeorren i levevis 

 ialfald i enkelte henseender stemmer mere overens med aarfuglen end 

 med rypen, mens Kolthoff stod i den modsatte formening, at denne 

 bastard ikke opholdt sig i trærne eller pleiede at sidde i trær, hvorfor 

 den skulde leve mere i overensstemmelse med rypen. 



Foruden denne bastard kjender vi endnu to lirypebastarder, rype- 

 tiuren og rypehjerpen. Af rypebastarder har vi endvidere morypeorren, 

 som er afkom af aarfugl og morype eller den skotske rype (grouse), 

 samt fjeldryjDeorren, som nedstammer fra fjeldrypen og aarfuglen. 

 (Angaaende disse bastarder se nærmere dette tidsskrift 1894 pag. 33 

 og 1898 pag. 146). Sammenligner vi disse bastarder med rypeorren, 

 vil vi finde, at hvad denne har arvet fra lirypen, har ogsaa de andre 

 faaet fra rypen (lirypen, morypen eller fjeldrypen). De karakterer, 

 som rypeorren har fra aarfuglen, har de andre bastarder henholdsvis 

 fra tiuren, hjei'pen eller aarfuglen. Disse bastarder maa derfor alle 

 enten have havt fælles fædrene eller ogsaa fælles mødrene oprindelse. 

 Nu ved vi med sikkerhed, at rypeorrens far er lirypen, en rype (li- 

 rype, morype eller fjeldrype) maa derfor ogsaa være far for de øvrige 

 rypebastarder. J. 0. 



Menneskets rethændethed. 



Af Fehlinger i „Naturwissensch. Wochenschrift". 



Om dette emne har professor D. G. Cunningham holdt et 

 interessant foredrag i „Anthropological Institute of Great Britain and 



