314 



Professor Cunningham giver talrige beviser for, at ogsaa i 

 forhistorisk tid har høire haand havt langt større anvendelse end ven- 

 stre; man maa derfor antage, at rethændetheden i en meget tidlig 

 periode af meuneskeslegtens udvikling er blevet en karakteregenskab^ 

 sandsynligvis endog før det artikulerte sprog var opstaaet. Jo mere 

 vi trænger ind i den forhistoriske tids mørke, desto flere beviser fin- 

 der vi imidlertid for, at den her omhandlede egenskab dengang ikke 

 var en saadan almen eiendom som nu. Efter indgaaende studier af 

 redskaber og vaaben fra den neolitiske tid har forskjellige forskere 

 kunnet paavise, at i hin tid var procentantallet af kjævhændte ganske 

 betydelig. I England er dette blevet paavist af pastor G r e e n w e 1 1, 

 i Frankrig af dr. Mo r tillet og i Nordamerika af dr. Briton. 

 Der er meget, som berettiger os til at antage, at i hin periode, før 

 den manipulative dygtighed var udviklet i høiere grad, var differen- 

 sen mellem begge armene paa langt nær ikke saa udpræget som i 

 vore dage. 



Fremdeles har det spørgsmaal været fremsat, om rethændetheden 

 er en speciel attribut for mennesket, eller om vi har denne egenskab 

 fælles med de antropoide aber. Disses haand er ikke alene bestemt 

 til at bevæge legemet, men det egner sig ogsaa til mange af de evner,, 

 som udmerker den menneskelige haand. Det vilde derfor ikke være 

 urimeligt at finde, at til en vis grad blev brugen af høire haand fore- 

 trukket hos disse dyr. Meningerne herom har været delte. Allerede 

 i aaret 1871 berettede dr. Ogle, at han blandt 23 aber fandt 20, 

 hos hvem rethændetheden var udviklet. Ogsaa i den senere tid er flere 

 forskere komne til det samme resultat. 



Efter mange aars studier kan dog ikke Cunningham tiltræde 

 denne opfatning. Han kunde ikke hos aberne bemerke, at de foretrak 

 den ene eller den anden haand. Han fandt endvidere, at overarms- 

 benene hos schimpansen var næsten lige meget udviklet; den forskjel, 

 som fandtes, talte snarere til gunst for det venstre lem. Efter disse 

 Cunninghams iagttagelser er vi berettiget at drage den slutning, 

 at under menneskets udvikling fik rethændetheden først sin betydning, 

 da armene ikke mere blev benyttet til kroppens bevægelse, men ude- 

 lukkende brugtes til at udføre saadant arbeide, hvortil de nu bruges. 

 Vi maa endvidere antage, at hos de civiliserede racer, som beskjæf- 

 tiger sig med de høieste former af manuelt arbeide, er ogsaa rethæn- 

 detheden i høiere grad udviklet. 



