315 



Af stor -iateresse er eudnu en anden iagttagelse, som Cunning- 

 h a m nævner i sit foredrag. Engelske læger bar f undet, at et stort 

 proceutantal af mikrocefale idioter er kjævhændte, eller ogsaa kan de 

 bruge begge bænder i lige bøi grad. Den statistik, som fortiden staar 

 os til disposition, er vel ikke tilstrækkelig til, at vi deraf kan drage 

 paalidelige slutninger, Cunningbam skulde dog være tilbøielig til 

 at antage, at ber fremtræder en bestemt atavistisk tendens til at vende 

 tilbage til den ambidextere tilstand, som sandsynligvis var et særkjende 

 for iTrmennesket. 



En ny gorilla fra Østafrika. 



Vort kjendskab til menneskeabernes udbredelse fik for en tid 

 siden en interessant berigelse. Under en ekspedition i februar 

 1903 til Ruanda foretog kaptein von Beringe i selskab med 

 overlæge dr. En gel and en bestigning af den bidtil uudforskede 

 vulkan Kirunga ya Sabinyo — mellem Kiwusjøen ^og Albert Edvard 

 Nyanza — bvor de fra sin i en bøide af 3300 meter slaaede 

 leir saa en flok store sorte aber, som forsøgte at klatre op paa den 

 bøieste top af vulkanen, der antoges at bave en bøide af 3300 meter. 

 To af dyrene blev skudte, men styrtede med et brag ned i en krater- 

 slugt, som aabnede sig mod nordost. Efter fem timers anstrengende 

 arbeide lykkedes det at faa tag i det ene af dyrene og beise det op. 

 Det var en mandlig menneskelignende abe af ca. 1 .5 m.s bøide og 

 100 kilos vegt, med ubebaaret bryst og meget store bænder og fødder. 

 Under transporten til kysten blev desværre skindet og benknoglerne af 

 dette dyr bortslæbte af en byæne. Efter opfordring af det keiserlige 

 guvernement i Dar-es-Salåm oversendte dr. Eng el and skallen og ske- 

 lettet af kroppen af denne abe til direktøren for den zoologiske bave 

 i Berlin, dr. L. Heck, som igjen overlod de værdifulde skeletdele 

 samt et fotografi og en beskrivelse af dyret til det zoologiske museum 

 til videnskabelig bearbeidelse. Denne bearbeidelse af det i videnska- 

 belig benseende bøist interessante materiale paatog den som pattedyr- 

 forsker bekjendte konservator professor Matschie sig. I „Sitzungs- 

 bericbten der Gesellscbaft naturforscbender Ereunde zu Berlin" bar 



