323 



over kulde og mørke, virker den dobbelt kraftig paa den hele skabning 

 og driver vegetatiou og dj^reliv frem til en rigdom og mangfoldigbed, 

 som er vidunderlig» og forbausende ; det er, som om naturen vil have 

 erstatning for sin lange dvale og fængselstid. 



Vil vi nu undersøge dyrelivet i en arktisk fjord, gjør vi en be- 

 gyndelse med vor bundskrabe omtrent midt i fjorden, hvor som oftest 

 det største dyb findes, og hvor vi snart faar skrabesækken fuld af det 

 iskolde, slimede mudder, Griber vi ned i dette slam, kan det hænde, 

 at vi stikker os grundig paa taggerne af en repræsentant for echino- 

 dermerne eller de pighudede. Disse dyr med sin regelmæssige byg- 



Fig. 1. Ophiuride, seet fra undersiden. Nat. st. 



ning, sine ofte prægtige farver og faste, kalkagtige konsistens vækker 

 straks interesse selv hos ikkefagmanden. En sjøstjerne, ctenodiscus 

 crispatus, faar vi næsten altid i bundskraben. Den er en udmerket 

 repræsentant for de arktiske sjøstjerner, og hvor den findes, overgaar 

 den alle de andre i masseoptræden. Den er i almindelighed ballon- 

 agtig opblæst og næsten sprækkefærdig af alt det mudder, den sætter 

 i sig. 



Ophiuriderne eller slangestjerne, hvis lange, tynde arme snor sig 

 i armformige bugtninger, findes i store, veludviklede eksemplarer i 

 mudderet. De har ofte vakre farver og maatte kunne danne prægtige 

 mønstre for ornamentik (fig. 1). Deres skjøre beskaffenhed gjør, at 

 de maa behandles med stor forsigtighed, naar de skal konserveres. 



