325 



Hælder vi endel af mudderet op i en sil og skyller det godt ud, 

 fængsles vor opmerksomhed snart af en mængde orme, der vrider og 

 bugter sig hid og did. Det er de saakaldte annelider, orme, hvis 

 legeme bestaar af en mængde ringe. En saadan annelide, der er ka- 

 rakteristisk for bundmudderet, er den paa fig. 3 af bilde on u phis con- 

 c hy lega. Af selve ormen ser man intet; den skjuler sig i et perga- 

 mentagtigt rør, som man forøvrigt hellerikke kan se noget 

 af, da det er meget kunstfærdig overklæbet med stykker 

 af skjæl. Ormen lindes paa visse steder i saadanne 

 enorme mængder, at den bogstavelig bedækker bunden. 

 Paa samme maade, men endnu kunstfærdigere og vakrere 

 danner en anden annelide, en pectinaria, sit rør. Dette, 

 der i formen minder om en elefants stødtand (se Hg. 4), 

 er trindt og sammenlimet af ganske smaa skjælstykker 

 og stene med et mørkerødt bindestof, afsondret af ormen 

 selv. Den findes sammen med foregaaende og er yderst 

 almindelig. Andre annelider overklæber sit rør med mud- 

 deret selv, f. eks. de saakaldte sabel ler, der strækker 

 sine fjærformede, vakkert farvede fangarme ud af røret, 

 hvirvler dem rundt for at bringe føden, bittesmaa organis- 

 mer, hen til mundaabningen, og trækker dem ved tegn 

 til fare straks ind igjen i det graa rør, der neppe kan 

 skjelnes fra bunden. Atter andre annelideformer ligner i 

 form og farve medemarkene, med hvilke de er nær be- 



Fig. 3. 

 Onuphis coa- 

 chylega fra 

 Lyngenfjord. 

 Nat. st. Eør 

 af sammenli- slegtede. 

 mede skjæl 

 partikler. 



faa former i sine smukt snoede huse 



Af mollusker skyller vi ud af mudderet ikke saa 



Vi bringer paa 



fig. 5 læserne afbildning af en god arktiker, den smukke scalaria 

 groenlandica, i en interessant varietet. Den gaar forøvrigt temme- 

 lig langt sydover, men viser der, at den egentlig er polar, ved sin 

 ringe og forkrøblede udvikling. 



Fortsætter vi nu undersøgelserue paa grundere dyb henimod land, 

 faar vi skrabesækken fuld af grov sand med større og mindre stene 

 istedetfor mudderet, og nu blir faunaen anderledes, mere broget og 

 uensartet. Heldigst for vore undersøgelser er det, naar vi trælfer 

 paa en banke af døde skjæl. Paa disse sidder der dels fast en 

 mængde former, dels danner deres hulhed bolig for andre smaa sjø- 

 dyr; det er især anneliderne og de smaa ophiurider, der vælger den- 



