345 



Undersoger man ved ækvivalente mængder det i-elative mængde- 

 forhold mellem de 4 stoffe i opløsningen i ligevegtstilstanden, saa finder 

 man, at salpetersyren har bemægtiget sig ^/g af basen, mens svovlsyren 

 kun har ^73. Dette viser, at salpetersyren i virkeligheden er en dob- 

 belt saa sterk syre som svovlsyren. Paa lignende maade har man 

 fundet, at saltsj^re ogsaa næsten er dobbelt saa sterk som svovls3^ren. 

 Man siger forresten her, at salpetersyren har en dobbelt saa stor 

 aviditet som svovlsyren. Saltsyre og salpetersyre har omtrent den 

 samme aviditet. Eddikkesyrens aviditet er kun 3 pct. af salpeter- 

 syrens. 



Vi har altsaa nu seet, at ligevegten vil forstyrres, om man for- 

 andrer mængdeforholdet mellem stoffene i en opløsning. Hvis man 

 f. eks. blander sammen salpeter og svovls^Te og op varmer blandingen, 

 saa vil den dannede salpetersyre undvige i gasform. Herved forrykkes 

 stadig ligevægten, der vil stadig uddrives mere salpetersyre, men denne 

 ligesaa hurtig bortskaffes paa grund af dens flygtighed. Aarsagen til 

 dette fænomen er altsaa ikke, at svovlsyren som den sterkeste uddriver 

 den svagere salpetersyre, men grunden maa søges i salpetersyrens 

 større flygtighed, som gjør, at den stadig undviger, saa at ligevegten 

 umuliggjøres. 



Kulsyre (CO2) er flygtig ved almindelig temperatur, og derfor ud- 

 drives den ogsaa af de fleste andre, mindre flygtige syrer. 



Sætter man et overskud af svovlsyre til en opløsning af salpeter- 

 sur baryt (Ba(N03)2), skulde der ligeledes indstille sig en ligevegtstil- 

 stand, hvori opløsningen skulde indeholde de 4 stoffe svovlsyre, salpeter- 

 syre, svovlsur baryt og salpetersur baryt i et vist forhold, men nu er 

 svovlsur baryt saagodtsom aldeles uopløselig; derfor vil den svovlsure 

 baryt udfældes som et bundfald, og opløsningen vil saaledes stadig be- 

 fries for dette sto f. Ligevegten vil som følge heraf forstyrres og gjen- 

 oprettes ikke, før næstén al baryt er udfældt som svovlsur baryt. Der 

 vil da tilslut indstille sig en ligevegtstilstand, hvori opløsningen vil 

 indeholde en vistnok minimal mængde svovlsur baryt foruden de tre 

 andre stoffe. 



Af det foregaaende ser man, at den tendens, to stoffe A og B i 

 en opløsning eller i en gasblanding har til at omsætte sig i to andre, 

 f. eks. C og D, afhænger af, hvormeget af A og B hver kubikcenti- 

 meter indeholder. Grunden hertil er ikke vanskelig at tænke sig. I 



