349 



Forskjellige af de indre organer var ogsaa ganske godt konserve- 

 rede, særlig maven, som var fyldt med foder. Dyret er forulykket, 

 mens det gik og græssede. Idet det har skullet passere en af et 

 ganske tyndt jord- og gruslag dækket bræ, er den faldt i en sandsyn- 

 ligvis af smeltevandet udvasket hule. Foruden nogle benbrud har det 

 herved paadraget sig svære beskadigelser i de indre organer, samtidig 

 har den i hulen i stor mængde nedstyrtede jord begravet dyret, hvor- 

 ved det er ble vet saa hurtigt kvalt, at det ikke engang har faaet sluge 

 det foder, som det havde mellem tænderne og paa tungen. 



Denne for os lykkelige omstændighed har endelig givet os løsnin- 

 gen paa et længe omstridt spørgsmaal om mammutens sedvanlige næ- 

 ring. Imellem kindtændernes folder hos en for mere end hundrede 

 aar siden ved Lenas munding opdaget mammut, som Adams i 1805 

 bragte til St. Petersburg, fandt Brandt halvt optj^ggede næringslev- 

 ninger, som hovedsagelig bestod af naale og andre fragmenter fra naale- 

 trær. Man antog derfor, at mammuten hovedsagelig havde levet af 

 spirer og smaagrene af naaletrær. Denne formodning maa dog nu op- 

 gives, thi hos den her omtalte mammut fandtes ikke levninger fra 

 naaletrær, derimod blot græs, som den dag idag vokser paa det sted. 

 dyret fandtes. Noget af græsset har det været muligt at bestemme. 

 Blandt græsset var der ogsaa nogle stargræs (carexarter) og høiere 

 blomsterplanter, saasom timian (thymus serpyllum), som, om end sjel- 

 den, ogsaa forekommer hos os, og som forøvrigt er iidbredt over hele 

 den nordlige zone. Endvidere fandtes den nordlige valmue (papaver 

 alpinum) og engsoleien (ranunculus acer var. borealis). Alle disse plan- 

 ter viste tydelig frødannelse, hvad der viser, at dyret maa være for- 

 ulykket ud paa sommeren. 



I bryst- og bughulen fandtes paa grund af det svære fald en 

 mængde sammenklumpet blod, hvori de legemlige elementer ikke mere 

 med sikkerhed kunde paavises, men som dog, sammenbragt med blod 

 fra den indiske elefant, tydeligt gav den saakaldte „ biologiske reaktion" 

 et sikkert bevis for det nære slegtskab mellem disse dyr. 



Da vi nu med sikkerhed ved, at det nordlige Sibiriens klima og 

 flora ikke bevislig har forandret sig siden mammuten levede der, hvad 

 der vel ligger tusener af aar tilbage i tiden, tvertom er det samme, 

 kan ikke mammuten være uddød paa grund af kulden, thi mod den 

 var den jo udmerket vel beskyttet. Heller ikke kan vi antage, at en 



