354 



mormors bror, Martinus Vahl, som havde staaet fadder til ham. Hans 

 første studieopliold i Kjøbenhavn blev kort; thi allerede det næste aar 

 reiste lian tilbage til Norge, hvor han tilbragte tiden dels hjemme i 

 Bergen, dels hos naturforskeren Hans Strøm paa Søndmør. I aarene 

 1769—74 studerede han i Upsala under Linné, og en af hans bio- 

 grafer siger, at han i disse studieaar blev „Linnés kjæreste og bedste 

 discipel". Blandt hans medstuderende var trønderen Niels Tønder 

 Lund og dansken J. C. Fabricius. Til begge disse kom han i et 

 inderligt venskabsforhold, som vårede livet ud. Eabricius og Vahl 

 boede ogsaa sammen, og prof. Horneraann anfører som eksempel paa, 

 hvor forskjellige de to venner var i livsvaner, at naar Fabricius gik 

 tilsengs, hængte han Valils tevand over ilden. 



Efter sit studieopliold i Upsala drog atter Vahl til Kjøbenhavn 

 for efter faderens ønske at studere medicin; men med brødstudiet kom 

 han ingen vei, fordi naturhistorien lagde beslag paa al hans tid. Snart 

 fik han noget at gjøre ved den botaniske have, og i 1779 blev han 

 udnævnt til lektor ved haven. Liiidlertid antog forholdet til den bo- 

 taniske gartner en uheldig karakter; paa den anden side blev stillingen 

 til havens direktion ogsaa temmelig kampmæssig. I denne strid havde 

 Vahl stor støtte af sine venner; N. Tønder Lund leverede saaledes 

 et kraftigt forsvar under den litterære feide, som senere udkjærapedes. 

 Da direktionen i 1782 gav en instruks for lektoren, hvorved denne 

 til en vis grad blev sat under formynderskab af sin gartner, saa Vahl 

 i det følgende aar sig nødt til at søge afsked. Heldigvis satte regje- 

 ringen ham istand til at reise udenlands paa offentlig bekostning 

 (1783 — 85), hvorved han baade fik anledning til at gjøre indsamlinger 

 og stifte bekjendtskab med botaniske fagmænd i fremmede lande. Da 

 han i 1785 vendte tilbage, fik han titel af professor og blev tillige 

 overdraget udgivelsen af Flora danica, som var grundlagt af G. C. 

 Oeder og foitsat af den berømte zoolog 0. F. Muller. Al dette 

 verk udgav han hefterne 16—21 (1787 — 1803), og til nogle af de 

 følgende hefter var plancherne færdige ved hans død. 



For at samle materiale til sin floi-a foretog han ogsaa forskjellige 

 reiser i Norge. I 1786 bereiste han fjeldstrækniugerne omkring Hard- 

 anger og Valders, og i 1787 foretog han sin største botaniske reise i 

 Norge. Reisen foregik fra Kjøbenhavn til Kristiania, i hvis omegn 

 han botaniserede, og over Romerike og Hadeland begav han sig til 

 Gudbrandsdalen. 



