355 



I Loin har opholdet varet en tid, for at de tilgrænsende f j elde 

 kunde gjenuemstreifes. Over Sognefjeld fortsattes reisen til Lj-ster, 

 og paa strækningen mellem Lyster og Bergen sees han at have bota- 

 niseret ved Sognefest, Reisen over Sognefjeld beskrives som meget 

 besværlig og farlig. 



Omsider kom han til Bergen. Herom skrives: „Til Bergen kom 

 jeg betids nok, da endnu ingen Nordlandsjægter var ankommeu. Der 

 blev endog tid tilovers for mig at bese egnen om mit fødested, som 

 paa mange steder ved flid og dyrkning var saaledes forandret i en tid 

 at 17 aar, at jeg neppe kunde gjenkjende dem. Steder, der i min 

 ungdom kun var nøgne klipper, saa jeg nu forvandlede til frugtbai"e 

 enge. Det bedre udseende, som egnen om byen har vundet derved, 

 har man hr. Foswinkel fornemmelig at takke for, og som derved har 

 oprettet sig det varigste æreminde." 



I Nordland sees han at have besøgt flere steder, og han kom helt 

 op til Vai^angerf jorden. Det felt, han havde gjennemsøgt i botanisk 

 hensigt, strakte sig nu fra Nordkap til Tunis, hvilket sidstnævnte sted 

 han besøgte paa sin første store reise. 



I sin beskrivelse har Vahl holdt sig temmelig strengt til de bo- 

 taniske iagttagelser. Kun undtagelsesvis gjøres et sidestreif ind paa 

 andre omraader, som f, eks. naar han sammenligner bræerne i Norge 

 og Schweitz samt omtaler Jostedalsbræeus periodiske variationer. Han 

 fortæller nemlig, „at denne snebræ i en tid af 30 til 60 aar gaar 

 fremad, og atter i en anden tid trækker sig tilbage". Over dette 

 fænomen anstilles ogsaa endel betragtninger, hvoraf det fremgaar, at 

 han var tilbøielig til at søge aarsagen i klimatiske differenser. 



I 1789 oprettedes til naturhistoriens fremme det saakaldte natur- 

 historieselskab. Den egentlige stifter var P. C. Abildgaard, som 

 ogsaa har gjort sig bekjendt ved oprettelsen af veterinærskolen i Kjø- 

 benhavn (1770). Her ansattes Vahl som lærer, hvorved han kom til 

 at udøve en særdeles gavnlig virksomhed. I 1790 udkom Iste hefte 

 af „Skrifter af Naturhistorieselskabet", og i de følgende aar til og med 

 1802 tryktes i det hele 5 bind, hvert bestaaende af 2 hefter. Af 6te 

 og sidste bind kom senere kun det ene hefte (1810). Foruden Vahl 

 leverede følgende nordmænd bidrag til disse skrifter: N. Tønder 

 Lund, Jens Rathke og Hans Strøm. Da selskabets økonomi væ- 

 sentlig var baseret paa private bidrag, var det ikke at vente, at det 

 kunde eksistere i længden. Høsten 1804 opløstes selskabet, og dets 



