368 



er sat ind til den, uden at slangen har lagt merke til det, kan der gaa 

 en liden tid hen, før byttet gribes. Fig. 1 viser saaledes en python, 

 endnu i ro, men færdig til at kaste sig over den ulykkelige kanin, som 

 tilsyneladende er aldeles uvidende om den triste skjæbne, som ven- 

 ter den. 



Man merker i virkeligheden ikke hos slangen i fangenskab denne 

 lammende kraft ved dyrets blik, som saa mange reisende beretter om 

 i sine jagtfortællinger. Det er kaninens bevægelser, mens den løber 

 tvers over buret, som vækker den frygtelige nabo. Slangerne har en 



.f^^^^^ 



Fio-. 2. 



temmelig afstumpet lugtesans, og det er egentlig først, naar de ser, at 

 gjenstanden forandrer plads, at de blir opmerksomme paa, at de har et 

 levende væsen — og følgelig et bytte — foran sig. I fri tilstand i 

 de tropiske skove, som regel skjulte mellem trærnes grene, hvor de 

 let kan forstikke sig, overfalder de pludselig de sraaa pattedyr, som 

 passerer indenfor deres rækkevidde. 



De stoi-e constrictor-slanger kvæler først — ligesom pythonen — 

 sit bytte ved at sno sig i ringe om det, saaledes som det fremstilles 

 paa fig. 2.^) Naar den ulykkelige kanin først engang er gi-ebet over 



1) Giftslangerne hugger først sine ofre med gifttæuderne, trækker sig saa 

 lidt tilbage, iagttager det og venter, til giften har gjort sin virkning. Snogene 

 sluger padder uden først at dræbe dem, saa at man endog har kunnet trække 

 dem levende frem igjen fra dens mave. 



