373 



værdigt resultat. Kroppen blev fuld af rifter, stykker af den gangræ- 

 nøse hud faldt af og slangen udbredte en væmmelig stank. Organerne 

 var paa en maade delvis døde, før den totale død indtraadte den 26de 

 april 1902 efter en faste paa 2 aar 5 maaneder og 3 dage. Dja-et, 

 som ved ankomsten veiede 75 kg., veiede som død kun 27 kg. — et 

 vegttab paa 48 kg. — næsten "/^ af den oprindelige vegt. 



Af denne korte beretning ser man, at slangerne i sin almindelig- 

 hed og pythonerne i særdeleshed viser en enestaaende forslugenhed 

 ved at svælge bytte af rent forbausende størrelse, men paa den anden 

 side udviser de ogsaa en evne til at undvære føde, som man neppe 

 kan vise magen til hos nogen anden klasse af hvirveldyrene — og 

 kanske heller ikke i hele dyreriget. 



Bevægelige poler. 



Af A. de Lappareiit i „La Nature". 



Dersom der er noget. som fra et geografisk standpunkt seet i 

 særdeleshed karakteriserer vor tid, saa er det den udholdenhed, hvor- 

 med forskerne i de senere aar har væbnet sig for at angribe de to 

 jordens poler. Ved Nordjjolen har efter hverandre Nansen, hertugen 

 af Abruzzerne, Pearj' og Sverdrup forsøgt sig, for ikke at tale 

 om Andrées ulykkelige balionforsøg; ved Sydpolen har Borchgre- 

 vink, Nordenskjold, „Belgica"-, „Gauss"-, „Discovery"-ekspeditio- 

 nerne og den skotske Wedellhavs-ekspedit-ion i de ti sidste aar efter tur 

 lagt beslag paa geografernes opmerksomhed. Selv om resultatet fra 

 alle disse ekspeditioner er en rig høst af vigtige opdagelser, saa er 

 dog hovedmaalet endnu ikke naaet. Nordpolen forsvares fremdeles af 

 et isbelte paa 400 kilometers omkreds, indenfor hvilket ingen menne- 

 skelig fod har lykkedes at komme, og ved Sydpolen gjenstaar der ikke 

 mindre end 800 kilometer snemarker mellem det sted, hvor kaptein 

 Scott har plantet det engelske flag, og selve polen — dersom da ikke 

 „Discovery", hvis tilbagekomst man imødeser med utaalmodighed,^) skulde 

 have gjort det kjæmpestykke i 1903 at komme endnu længere frem, 

 end det gjorde i 1902. Da Charcots ekspedition slet ikke præten- 

 derer at komme saa langt, er det meget muligt, at en hviletid vil 



1) Ekspeditionen retui-nerede den 10de september efter 3 aars fravær, men 

 kom neppe længere syd. 



