377 



anden for 1899 — 1903. Hver rnde svarer til en forandring af 5 se- 

 kunder paa buen, og tallene (0, 1, 2, 3, 4 til 9) betyder de 10 aar. 

 I fig. 2 udgaar karven saaledes fra den stilling, polen indtog den Iste 

 januar 1895 (1895.0), hvorefter polen gradvis har indtaget stillingerne 

 1, 2, 3, 4, 5, 6, saa gjort en ring, som fører til 7, derfra til 8, 9, 

 saa til 96.0 — det vil sige til Iste januar 1896 og saa fremdeles. 



Disse kurver, der danner en periode, der er lidt kortere end et 

 aar, viser en forskyvning, hvis omfang aldrig overskrider „fem tiende- 

 dele" af et sekund, det vil sige 15 rn. De tidligere kurver, udgivne 

 af Albrecht, viste for perioden 1890 — 1892 et maksimum af 0".6, 

 det vil sige 18 meter. 



Efterat jordaksens stadige forskyvning saaledes er paavist og maalt, 

 gjenstaar at undersøge, hvilke aarsager denne fornuftigvis kan henfø- 

 res til. 



Der er en grund, som straks fremstiller sig for tanken. Mekani- 

 ken lærer os, at et fast legemes rotationsakse, paa hvilken ydre kræfter 

 stadig virker, ikke kan forandres, uden at det faste legeme selv ér 

 foranderligt; med andre ord, dersom fordelingen af dets bestanddele 

 kan tænkes at undergaa forandring. 



Og nu ved man, at der paa jordens overflade foregaar forandrin- 

 ger af en vis vigtighed. Isbræer blir større eller trækker sig tilbage, 

 sne smelter, de ved polerne ophobede ismasser føres til visse tider 

 mod de lavere breddegrader, kontinenterne taber hver dag lidt af sin 

 faste masse, som havene fører bort med sig. Det er derfor meget 

 rimeligt at antage, at disse forandringer i jordmassens fordeling kan 

 være tilstrækkelig til at forklare den ubetydelige polforandring, som vi 

 netop har berørt. 



I saa tilfælde skulde det imidlertid synes, som om forandringen 

 maatte være aarlig og maatte fremvise liden forandring fra aar til an- 

 det. Men hvoraf kommer det da, at kurven ikke lukker sig paa et aar, 

 og at polen har bevæget sig saa meget bort fra sin middelstilling i 

 1898 (fig. 2), mens den i 1900 (fig. 3) næsten ikke forandrede sig? 



Her er stedet for at fremføre den iagttagelse, som Milne i 1902 

 meddelte i det geografiske selskab i London, og som han allerede i 1893 

 havde nævnt i Seismological Journal of Japan. Der eksisterer — ialfald 

 i hovedsagen — en sammenliæng mellem breddegradsforandringerne 

 og hyppigheden iaf de store jordskjælv. 



Betragt den kurve, som polen beskriver i et aar, og udfold den 

 saa paa en lige linje paa den skala, som brugtes for fig. 2 og 3. 



