382 



lys som paa en midtvintersdag, da der kun er et ganske svagt dagskjær 

 ved middagstid. 



Vort land, der strækker sig gjennem saa mange breddegrader, og 

 som fremviser saa store forskjelligheder med hensyn til skydække og 

 høideforhold, maatte egne sig særdeles godt til denne slags under- 

 søgelser. At lysmængden har stor indflydelse paa plante- og dyre- 

 verdenens trivsel og paa mennesker, er sikkert nok. H. R. 



Beskyttelse ved formforandring. Den 2den oktober iaar saa 

 jeg i et af akvarierne ved Bergens biologiske station en hummer gjøre 

 et angreb paa et eksemplar af den almindelige sjøpølse (cucumaria 

 f r o n d o s a). Med venstre gribesaks søgte hummeren gjentagne 

 gange at gjennemskjære skindet, men under dette tråk sjøpølsen big 

 mere og mere sammen, saksen gled af paa det seige skind, og hum- 

 meren maatte opgive sin plan, efterat sjøpølsen efter nogle sekunders 

 forløb havde antaget kugle fonnen. Ng. 



Store fjorddyb i Nordland. Vestfjordens største dyb findes et 

 stykke indeufor Tranø, hvor dybden varierer mellem 630 og 680 m. 

 Vestfjordens fortsættelse, Ofotfjorden, har ogsaa anseelige kulper. 1 

 den ytre del, tvers af Skarstad, har jeg saaledes loddet paa 550 m. I 

 Tysf jordens munding tog loddet først bund paa 725 m., hvilket vistnok 

 er den største hidtil kjendte fjordsænkning i det nordlige Norge. Paa 

 strækningen fra Skjcrstadf jorden til Ofotfjorden, som omspænder om- 

 trent 1.5 breddegrad, er der en merkelig samling af dybe fjordkulper. 

 Jeg har nemlig maalt følgende dybder : 



Skjerstadfjord 518 m. 



Foldenfjord 530' „ 



Øxsund 630 „ 



Tysfjord 725 „ 



Ofotfjord 550 „ 



De fjordgravende kræfter har paa dette strøg holdt en alvorlig 

 razzia, og det tør endog være et spørgsmaal, om der kan paavises ma- 

 gen til en saadan række af fjordd3'b paa et saavidt begræuset omraade. 

 Om disse og lignende ting har jeg givet endel oplysninger i et 

 arbeide, som udkommer i den nærmeste fremtid. 



0. Nordgaard. 



Myrerne som tuebyggere. I Zoologische Jahrbucher, Abtheilung 



fiir Systematik etc, vol. 20, bringer Niels Holmgren nogle interes- 

 sante studier over Abortråsk i Gellivara Lappmark, hvorledes der en 

 myreart, foimica exsecta, bygger tuer ude i myrene. De fleste saa- 

 danne tuer ligger i randen af myrene, hvor der endnu er en sparsom 

 naaletrævegetation, men de kan ogsaa træfifes paa saadanne steder, 

 hvor der kun er en typisk myrvegetation. Talrigst er disse tuer, hvor 

 en liden bæk snor sig gjennem myren. Det felt, som Holmgren under- 

 sdgte, delte han i tre zoner; den første zone bestaar hovedsagelig af 

 graavidjer, der er opblandet med birk, gran og furu. Undervegetatio- 

 iien dannes af dvergbirk, multer, myruld, bladlyng, blaabær, forskjellige 

 ikke tuedannende mosarter samt som grundvegetation hvidmoser eller 

 sphagnumarter. Udenfor denne zone, der i det høieste er 20 meter 



