Leiligheden hertil frembød sig, idet der blev indledet underhand- 

 linger cm dets overdragelse til Bergens museum, underhandlinger, 

 som takket være D. C. D a n i e 1 s s e n s liberale imødekommenhed 

 førte til det resultat, at museet fra januar 1887 blev tidsskriftets eier 

 og udgiver. Bestyrelsen ansatte fra samme tid nærværende forfatter 

 som redaktør, og udgivelsen har derefter været fortsat i det store og 

 hele efter den af Reusch indarbeidede plan, dog saaledes, at de egent- 

 lige "illustrationsartikler", som væsentlig havde sin berettigelse for 

 billedernes skyld, blev opgivne, mens samtidig illustrationsstoffet, 

 naar hensynet til teksten gjorde det ønskeligt, kunde øges. En stor 

 lettelse i de redaktionelle forhold opnaaedes ved det bidrag af staten, 

 som man erholdt i 1893, og som fremdeles vedbliver (1000 kr.). Dette 

 gjorde det muligt, at man kunde begynde at honoi^ere de til tidsskriftet 

 leverede bidrag, og samtidig gjorde fremkomsten af den kemiske re- 

 produktionsteknik, at tegninger kunde leveres baade billigere og iiur- 

 tigere end før. 



Naar "Naturen" nu har afsluttet sin 25de aargang, saa er det vel 

 dermed bevist, at det virkelig har en eksistensberettigelse, men sam- 

 tidig er redaktionen fuldt opmerksom paa, at forholdene fremdeles 

 ikke er særdeles gunstige for dets fortsatte eksistence. Dels har alle 

 tidsskrifter i stadig stigende grad konkurrancen med dagspressen at 

 kjæmpe med, og dels trues et tidsskrift som "Naturen", hvis publikum 

 i et lidet land altid vil være noksaa begrænset, ai konkurrancen med 

 den billige masseproduktion af illustreret læsestof, som i de senere 

 aar oversvømmer markedet, og om hvilke man vei uden at krænke 

 nogen berettiget interesse kan sige, at billederne er det væsentlige, 

 teksten det sekundære. 



Vi tør vel imidlertid udtale det haab, at det publikum, som sætter 

 pris paa noget solidere naturvidenskabeiig læsning, fremdeles vil yde 

 "Naturen" sin støtte, og at dette publikum yii være i stigen. Det vil 

 for enhver, som i en længere aarrække har havt med naturvidenskab 

 at gjøre, være et kjendt fænomen, at interessen for disse videnskaber 

 har befundet sig i nedgang. Men adskilligt tyder paa, at disse inter- 

 esser atter er i stigende i vort land. Hvis det er saa, og hvis alle de, 

 som har disse interesser eller som i stillings medfør har brug for et 

 tidsskrift som "Naturen", vil yde dette sin støtte, vil tidsskriftet frem- 

 deles kunne have haab om en lang og nyttig virksomhed. 



Idet vi udtaler haabet om, at saa maa blive tilfældet, bringer vi 



