oprørt ildhav. Eiter disse forestillinger om f j eldene som optaarnede 

 masser blev dalene mellemrummene, der var ladet tilbage mellem dem. 

 Nu er imidlertid mange af dalene øiensynlig temmelig snævre og synes 

 til og med endnu trangere, end de i virkeligheden er, fordi man er til- 

 bøielig til at overvurdere høiderne i forhola til de horizontale dimen- 

 sioner. Derfor har ogsaa en anden forestilling været temmelig yndet, 

 nemlig den, at dalene er sprækker, og jeg erindrer f. eks. at have læst 

 i en skildring af Sogns natur noget saadant som dette: "En gang i 

 tiden brast den store fjeldmasse, og havet trængte ind i den ciybe 

 sprække og dannede paa den maade Sognefjorden." 



I 70-aarene, da forcstillingerne om istiden havde fæstnet sig, blev 

 den mening med iver foifægtet af mange, at isbræerne skulde have 

 gjort mesteparten til at udforme relieffet af Skandinavien og andre 

 nordlige lande, saa at dalene og fjordene i grunden ikke skulde være 

 andet end et slags gigantiske skuringsnierker. Det er til en vis .grad 

 rigtigt dette, at isen har havt meget at gjøre med relieffets udformnmg, 

 og vi skal senere i denne fremstilling komme tilbage hertil, men issku- 

 ringens forsvarere har gaaet meget for langt. 



Der har lidt efter lidt udviklet sig en opfatning af, at det rindende 

 vand er det verktøi, der har udrettet mest til at give landet de former, 

 vi nu ser for os. Denne oijfatning blev allerede forfægtet af skotske 

 geologer i begyndelsen af forrige aarhundrede ; men den fik i sidste 

 fjerdedel af det et meget faster© grundlag ved amerikanske geologer, 

 og i denne gren af geologien er der unegtelig paa den anden side af At- 

 lanterhavet udført et arbeide, som gjør den unge amerikanske viden- 

 skabelighed ære. 



Vi har talt om landenes relief, og sammenligningen med et kunst- 

 nerisk marmorrelief, som en billedhugger danner, er noksaa nærlig- 

 gende. Kunstneren maa naturligvis til en begyndelse have en mar- 

 morblok at arbeide paa, og det er to forskjellige spørgsmaal disse, 

 hvorledes er marmorblokken skaifet tilveie, og hvorledes er tilhugnin- 

 gen foregaaet. Ved udformningen af landet paa jorden er det ogsaa 

 et spørgsmaal for sig, hvorledes er de landmasser bleven til, hvorpaa 

 det rindende vand og andre naturmagter har udøvet sin vii-ksomhed. 

 Ved dette spørgsmaal spiller jordens indre kræfter, de som man kalder 

 de vulkanske kræfter i videre betydning, hovedrollen, mens vi paa 

 nogle faa undtagelser nær (de egentlige vulkaner) ikke kan anse disse 

 kræfter for at være af vigtighed for landenes egentlige skulptur. 



