27 



lertid ogsaa besked om stjernens tidligere historie. Bestyreren af 

 observatoriet i Cambridge, Massachusets, professor E. P i c k e r i n g, 

 har nemlig gjennem en række af aar ladet tåge fotografier af himmelen 

 for at holde stadig regning med, hvad der foregaar. Dette or flere 

 gange kommet til nytte. Saaledes viste det sig efter opdagelsen af 

 Eros i 1898, at planeten fandtes paa ikke mindre end 17 fotogrnfiske 

 plader fra aarene 1893 og 1894, hvad der bidrog til, at man hurrig fik 

 en nøiagtig bestemmelse af banen. Hvad Nova Aurigæ angaar, saa 

 fandtes den indtil novem.ber 1891 ikke paa nogen plade, som viste 

 stjerner indtil Ilte størrelse, men i december begyndte den at komme 

 frem og blev henimod slutningen af maaneden allerede lidt klarere, 

 end da den blev opdaget af Anderson. 



Da denne stjerne blev undersøgt med spektroskopet, viste der sig, 

 som ofte er tilfældet med nye stjerner, en række lyse linier ; men 

 her var tillige den eiendommelighed, at hver lys linie havde en mørk 

 tæt ind paa sig, saaledes at de lyse var forskudt mod den røde, de mørke 

 mod den violette ende af spektret. Tydningen heraf er tvilsom ; at 

 forklare det ved bevægelss i synsliniens retning leder til store vanske- 

 ligheder, snarere synes visse erfaringer om spektralliniernes forhold, 

 naar de stammer fra en lyskilde under høit tryk, at kunne find© an- 

 vendelse. 



Den nye stjerne i Perseus, som viste sig i februar 1901, vil 

 endnu være i friskt minde. Ogsaa den blev først bemerket af Ander- 

 son i Edinburgh. Den er særlig merkelig derved, at den i løbet af et 

 par dage var lige saa klar som Capella og saaledes klarere end nogen 

 anden ny stjerne paa næsten 300 aar. Ud paa vaaren blev den usyn- 

 lig for blotte øine efter at have gjennemgaaet en række periodiske 

 vexlinger i glansen. Paa nogle fotografiske plader, som i løbet af 

 høsten har været tåget med lang exposition dels i Amerika, dels i 

 Heidelberg, viser stjernen sig omgivet af nogle uregelmæssige taage- 

 striber, hvori der skal være foregaaet forandringer allerede i ^øbet af 

 et par maaneder. 



Sluttelig skal her nævnes en opdagelse, hvis gjenstand vistnok 

 var her paa jorden, men som dog ogsaa staar i forbindelse med him- 

 melen. Naar man med spektroskopet undersøger solens yderste lag, 

 kromosfæren, og ligeledes protuberanserne, viser spektret sig at be- 

 ståa af isolerede farvede linier. En af de mest iøinefaldende af disse 

 er en stei'k gul linie i nærheden af den bekj endte dobbelte natrium- 



