30 



atter i glemme. P^ørst i 1783 blev forsøgene optaget paanj', af 

 brødrene Josef og Etienue Montgolfier i den lille franske by 

 Axinona}'. Siden den tid har problemet ikke faaet hvile, og fra det 

 nævnto aar kan luftseiladsens historie mest passende dateres. Den 

 hele udvikling er altsaa ikke stort mere end hundrede aar gammel. 



Brødrene Montgolfier begyndte sine eksperimenter med smaa 

 papirballoner, som de, efter hvad de selv troede, fyldte med de dampe, 

 der udvikledes ved forskjellige stoffes forbrænding. Forsøgene, som 

 viste sig heldige, antog en stadig større maalestok, og den 5te juni 

 1783 foranstaltede brødrene den første offentlige ballonopstigning i 

 overvær af en betydelig menneskemængde. Den kugleformige hallon 

 var forfærdiget af paklærred, som paa begge sider var overtrukket med 

 papir. Under den nedre, aabne del hang et blikfad, hvorpaa der 

 brændte en blanding af fugtig halm og faareuld. Ved forbrændingen, 

 mente de, udvikledes der en „ elektrisk gas", som var lettere end luft 

 og derfor tjente til at bære ballonen. Naturligvis var varmen den 

 egentlige drivkraft. Luften inde i ballonen udvidedes ved opvarmning 

 og blev lettere end den omgivende luft, hvorfor ballonen søgte at hæve 

 sig. Dette første offentlige forsøg var afg^jort heldigfc. Langsomt og 

 sikkert hævede ballonen sig til en høide af omtrent 500 m., hvorpaa 

 den ligesaa smukt dalede ned igjen. Rygtet herom gik som en løbe- 

 ild over Frankrige og naaede snart Paris, hvor der øieblikkelig sub- 

 skriberedes sammen midler til lignende forsøg, og hvor videnskabssel- 

 skabet, efter at have modtaget en indberetning om forsøgene i Aunonay, 

 indkaldte Etienne Montgolfier til hovedstaden for der at gjentage 

 eksperimentet. Den offentlige subskription havde indbragt omtrent 

 9000 kr., og det blev overdraget brødrene Robert under overops^m 

 af professor Charles at forfærdige en ballon efter den fra Aunonay 

 modtagne beskrivelse. Mens Montgolfier til fyldning af sin ballon an- 

 vendte varm luft, besluttede Charles sig til ved fyldningen at anvende 

 vandstof, der var opdaget i forveien -og netop af Lavoisier havde 

 været gjenstand for nærmere undersøgelse. Herfra skriver sig de tek- 

 niske navne paa de to ballontyper: montgolfierer for varmlufts- 

 balloner og charlierer for vandstof- eller lysgasballoner. 



Den 27de august 1783 var Charles's ballon færdig og blev op- 

 sendt i Tuilerihaven i overvær af mere end 300000 mennesker. Efter 

 et par minuters forløb havde ballonen hævet sig til 1000 meters høide, 

 hvorpaa den revnede og dalede ned et stykke udenfor byen. Ballonen 



