33 



naarsomhelst kunde finde sted. Endvidere var ballonen forsynet med 

 jernankere, der skulde tjene til at holde den fast ved nedstigningen, 

 og med sandballast, hvormed farthøiden til en vis grad kunde reguleres. 

 Det er i alt væsentligt det samme udstyr, luftballonen har beholdt liga 

 til vore dage, og det er trods alt med dette enkle, for vind og veir 

 prisgivne apparat, at luftseiladsen lige til de allerseneste aar har feiret 

 sine største triumfer — og lidt sine sørgeligste nederlag. Som et 

 supplement til dette udstyr kom senere faldskjærmen : en kjæmpemæs- 

 sig paraply, hvortil paa undersiden var fæstet en let gondol. Denne 

 indretning skulde under farlige omstændigheder sætte luftskipperen 

 istand til at forlade ballonen og skulde altsaa for luftskibet spille en 

 lignende rolle som livbaadens for et almindeligt fartøi. Englænderen 

 Cocking, der havde sat sig i hovedet, at faldskjærmen helst burde 

 have form af en omvendt paraply, foretog uden foregaaende 'prøver 

 en nedstigning fra 1000 meters høide og blev samlet op igjen som en 

 uformelig masse. 



Charliers ballon fyldtes med vandstof, der er omtrent 14 gange 

 lettere end luft, og havde selv med forholdsvis beskedne dimensioner 

 en betydelig bæreevne. Opdriften for vandstof- og lysgasballoner er 

 angivet i følgende tabel under forudsætning af, at ballonen er noget 

 nær kugleformig: 



Med vandstoffyldning kan opdriften anslaaes til 1.2 kg. pr. kubik- 

 meter, med lysgasf3ddning til 0.65 kg. Moutgolfierens • bæreevne er 

 betydelig mindre, og i konkuri^ancen med den forbedrede charlier kunde 

 denne ballontype i det hele tåget ikke staa sig. Den har væsentlig 

 fundet anvendelse ved illuminationer og andre festlige tilstelninger. 



Det vårede naturligvis ikke længe, inden noget saa ekstraordinært 

 og opsigtsvækkende som luftseilads blev gjort til gjenstand for profes- 

 Natiu-eu 1902. 3 



