35 



d'Orleans" steg op i det af tyskerne beleirede Paris og efter 15 

 timers forløb dalede ned paa Lifjeld i Telemarken. De havde bevæget 

 sig med en gjennerasnitlig hastighed af 100 km. i timen. 



Den dristigste og mest tragiske af alle ballonfarter er dog uden 

 sammenligning overingeniør Andrées nordpolsekspedition. Den for- 

 tjener en nærmere omtale, dels for sin egen skyld og dels fordi man 

 derigjennem vil faa en fyldigere forestilling om den moderne ballon- 

 teknik i det hele tåget. 



Andrées plan gik som bekjendt ud paa under gunstige vindfor- 

 hold at stige op fra Spitsbergen, passere over Nordpolen eller saa nær 

 det matematiske polpunkt som muligt og derpaa stige ned igjen i 

 Amerika eller Asien. Ballonen var med den yderste grad af omhu 

 forfærdiget af Lachambre i Paris. Den havde et tvermaal af 20.5 m., 

 •et rumindhold af 4511 m.'' og en bæreevne af 6000 kg. Den var 

 forarbeidet af ponghé, et slags kinesisk silketøi af usedvanlig styrke. 

 En tredobbelt strimmel af dette tøi, 10 cm. lang og 5 cm. bred, viste 

 sig at taale en belastning af 223 kg. Den øverste ballonkalot, indtil 

 6 m. tvermaal, hvis styrke naturligvis vilde blive sat haardest paa prøve, 

 var 4-dobbelt. Den derpaa følgende del, indtil 4 m. nedenfor ballonens 

 ækvator, var 3-dobbelt, resten dobbelt, og den slangetormige hals, som 

 tjente til l3ddning, atter 3-dobbelt. Der medgik i det hele 3360 styk- 

 ker tøi, og i hvert tøistykke var der tre sømme med 4 mm. afstand. 

 Alle sømmene var overklæbet med tøistrimler paa 4 cm. bredde. Det 

 anvendte, af Lachambre selv opfundne klæbestof havde en fasthed, som 

 overgik selve tølets. Hele ballondækket var overstrøget med en ny 

 sort oljefernis af udmerket tætningsevne. Ved en saadan færd gjaldt 

 det naturligvis om, at ballonen kunde holde sig svævende i den længst 

 mulige tid, med andre ord: at gastabet blev forringet til et minimum. 

 Dette' skulde netop være en af særegenhederne ved Andrées hallon^ 

 Forsøg i Paris godtgjorde, at gastabet ikke fuldt beløb sig til en liter 

 i 24 timer pr. m.^ overflade. Da ballonens samlede overflade var 

 1400 m.^, skulde efter dette det daglige gastab i høiden gaa op til 

 1.4 m.'^ daglig, et tab, som med ballonens store rumindhold selv efter 

 flere maaneders forløb ikke vilde have nogen praktisk betydning for 

 ballonens bæreevne. Netop paa dette punkt, der saa at sige dannede 

 planens kjerne, blev der før afreisen fra fagmæssigt hold øvet en tem- 

 melig skarp kritik. Redaktøren for „Zeitschrift fur Luftschifffahrt und 

 Physik der Athmosphære" hævdede sterkt, at der ved disse prøver 

 intet hensyn var tåget til ballonens bevægelse og til temperaturforan- 



