46 



det sted, hvor han vai' steget op. Den gjennemsnitlige fart var 9 m. 

 pr. sekund. For at vinde den af aéioklubben i Paris opsatte Deutsch- 

 præmie maatte Santos Duraont i 30 minuter tilbagelægge en veilængde 

 af 11 km. og vende tilbage til udgangspunktet efter at have bevæget 

 sig i en slyngeformig rute. Dette fordrer med en modvind af 6 m. 

 pr. sekund en gjennemsnitlig hastighed af 10 m. i sekundet. Som det 

 vil erindres, naaede Santos Duraont meget nær dette resultat, men det 

 maa erindres, at hans fartøi helt igjennem er konstrueret saa let og 

 lidet som muligt. 



Efter de gjorte erfaringer kan det ikke være tvilsomt, at luft- 

 fartens anvendelse som praktisk kommunikationsmiddel er et ret og slet 

 tidsspørgsmaal. Erindrer man, hvor lang tid det har tåget, inden sjø- 

 farten, som dog er en ganske anderledes nærliggende og ligetil ting, 

 har udviklet sig til sin nuværende høide, saa maa man forundre sig 

 over, at luftlartsproblemet allerede befinder sig i den stilling, det virke- 

 lig gjør — selv om man daterer det tilbage til Leonardo da Vincis 

 spekulationer. 



Det bliver kanske ikke engang vore børnebørn, som kommer i 

 besøg til os pr. luftskib, men luftfartens tid vil uden tvil engang 

 komme. Verden har alt i alt mange ligesaa merkelige ting at opvise. 



Lidt om medicinens udvikling i det 19de aarhundrede. 



Af G. A. H. 



I begyndelsen af aarhundredet ansaa man endnu sygdommeae som 

 egne væsener, der overfaldt og satte sig fast i menneskene, det vil sige 

 de indvortes sygdomme. De kirurgiske sygdomme, der skyldtes be- 

 skadigelser, kunde man selvfølgelig ikke betragte paa denne maade, 

 mens svulsternes aarsager, naar man overhovedet gav sig af med at 

 spekulere derover, ogsaa tilskreves mystiske indvirkninger. Imidler- 

 tid begyndte man mere og mere at undersøge de forskjellige sygdoms- 

 billeder og derved at afgvænse de forskjellige sygdomme fra hinanden 

 samt at efterforske deres aarsager. Om en del af dem havde man 

 ikke vanskeligt at udfinde, at de var smitsomme, men om andre førte 

 man vidtløftige stridigheder, fordi de i visse tilfælde syntes at kunne 

 udbredes ved smitte, idet de optraadte i epidemier, det vil sige i tal- 



