47 



rige tilfælde til visse tider; men da det var vanskeligt utvilsomt at 

 paavise smitten, udfandt eller rettere gj ættede man ogsaa med megen 

 skarpsindighed paa andre aarsager, og da den menneskelige opfind- 

 somhed er temmelig stor, fandt man ud alskens forhold i luft og vand 

 og jord, der beskyldtes for at frembringe sygdommene. 



Mens altsaa karakteriseringen af sygdommene i hele første halv- 

 del af aarhundredet alene skede ved hjælp af de symptomer, de frem- 

 bød hos de syge, skede heri en stor forandring ved den bekj endte 

 Virchows optræden i slutningen af 40-aarene. Han begyndte nemlig 

 at undersøge sygdomsforandringerne hos de af sygdommene' døde og 

 derved at give en anatomisk beskrivelse af de forandringer, .:'.ygdom- 

 mene fremkaldte i de forskjellige organer. Ved nu at sam:menholde 

 de af sygdommen forvoldte anatomiske forandringer i organerne med 

 de symptomer, sygdommen fremkaldte hos den syge, fik man lidt efter 

 lidt et klarere begreb om sygdommens væsen og tillige flere holdepunk- 

 ter for behandlingen. Da endvidere de anatomiske forandringer un- 

 dersøgtes ved hjælp af mikroskopet og ligeledes svulsterne, kom 

 Virchow til det resultat, at alle sygdomme beroede paa forandringer 

 i cellernes bygning og liv. Opdagelsen af cellen som bygningsmate- 

 riale i planterne blev først gjort af den tyske botaniker Schleiden 

 og kort' tid efter som bygningsmateriale i dyr og mennesker af Schwann 

 i 30-aarene, og Virchow var den første, der udnyttede denne opdagelse 

 til en mere grundig undersøgelse af sygdommene; han uddannede den 

 saakaldte cellularpatologi, det vil sige henførte alle sygdomme, som 

 ovenfor nævnt, til forandringer i cellernes bygning og liv. Dette gav, 

 som ogsaa nævnt, en dybere forstaaelse af sygdommenes væsen. 



Virchows store reformatoriske arbeide bestod væsentligt deri, at 

 han indførte en naturvidenskabelig metode i studiet af lægeviden- 

 skaben. Mens man før lor en væsentlig del søgte at hjælpe sig med 

 det saakaldte skarpe blik og aandrig gjætning, satte han istedetfor 

 dette en grundig undersøgelse, af denne undersøgelse dragne logiske 

 slutninger, og hvor dette ikke strak til det videnskabelige forsøg, det 

 vil sige tilveiebringelse af de forhold, der skulde undersøges, under 

 visse givne, vel kjendte betingelser. Herved kunde man kontrollere 

 og rette sine slutninger, hvis de var falske Mens Virchow holdt sig 

 til sygeanatomien og de spekulative slutninger, han kunde gjøre fra 

 den, hvilke kun gav maadelige oplysninger eller rettere kun gjætnin- 

 ger angaaende sygdommenes aarsager, begyndte man imidlertid at an- 



