51 



kunde kanske ville sige, at da man aldrig har lov til at tåge et men- 

 neskeliv, saa bør man aldiig anvende et middel, hvorved dette kan ske. 

 Der vilde isaafald blive adskillige ting, man aldrig maatte foretage sig 

 her i denne verden, fordi de under visse omstændigheder, der ikke 

 altid kan forudsees, kan have døden til følge baade for en og flere. Da 

 nu desudeu lægerne ikke anvender kloroform, hvor de efter sin erfa- 

 ring har grund til at anse det for farligt, og da de utvilsomt vilde tåge 

 livet af adskilligt flere mennesker ved ikke at bruge kloroform, og da 

 endelig enhver patient har ret til at negte at lade sig bedøve, saa blir 

 hin indvending temmelig betydningsløs. 



Foruden kloroform har man ogsaa fundet forskjellige andre mid- 

 ler, ved hvis hjælp operationen kan gjøres smertefri, og fordi der kan 

 være livsfare ved brugen af kloroform, har man især i senere aar be- 

 stræbt sig for at erstatte den ved andre fremgangsmaader. Da jeg 

 ingen erfaring har paa dette felt, tør jeg ikke have nogen mening om, 

 hvorvidt disse nyere fremgangsmaader fuldt ud byder de samme for- 

 dele som kloroform uden dennes ellers ubetydelige farlighed. 



Som det vil skjønnes, har lægevidenskaben i det forløbne aarhun- 

 drede gjort store fremskridt baade i indsigt i naturens orden og i ret- 

 ning af at bevare menneskenes liv. Lægerne blir lidt efter lidt mere 

 og mere hygienikere, forebyggere af sygdomme, end behandlere af 

 slige. Det, man arbeider henimod, er ikke aleue at kunne helbrede 

 sygdomme, men fornemmelig at kunne forebygge dem ; de gamle be- 

 handlingsmaader af vore mest herjende sygdomme taber mere og mere 

 i kurs, og lægens personlighed vil rimeligvis i fremtiden faa mere og 

 mere betydning, d. v. s. hvorvidt han kan optræde tillidsvækkende og 

 imponerende ; det første vil trænges overfor alle nervøse og det sidste 

 for at overvinde folks ligegladhed og uvorrenhed, naar det gjælder 

 deres eget vel. Det er neppe urimeligt at antage, at det i løbec af 

 dette aarhundrede vil komme dertil, at lægerne kun vil faa at vaage 

 over, at folk ikke blir syge og ligesom i Kina laar sin betaling, saa- 

 længe dette lykkes, mens de maa behandle de syge gratis, dog neppe 

 kirurgerne, thi de kirurgiske sygdomme er for en del ialfald af den art, 

 at der neppe kan blive tale om at forebygge dem. 



