53 



Om udsigterne for skogens gjenreisning paa l<ysterne 

 af Tromsø stift 



Af J. S. Sclineider. 



Opvokset i en vidløftig skogtrakt, hvor navnlig løvtræerne opnaar 

 en usedvanlig vekst (Nedenes), har jeg fra barndommen medbragt en 

 uslukkelig kjærlighed til trær, og i min nu 25-aarige arktiske udlæn- 

 dighed har jeg været en ivrig skogprædikant, som i tide og utide har 

 plæderet sagen for den overalt ilde medfarne trævegetation. Efterat 

 skogfredning og skogplantning er bleven en førsterangs nationalsag, 

 er min interesse selvfølgelig yderligere stegen, og saa har jeg tænkt 

 mig, at der blandt "Naturen" s læsere kunde findes en eller anden, som 

 bar paa den samme træ-kjærlighed, og som derfor kunde have interesse 

 af at høre lidt om, hvilke forhaabninger man her i disse nordlige egne 

 kan gjøre sig om at se landet klædt igjen. Det er forøvrigt intet forst- 

 videnskabeligt foredrag, jeg agter at afholde, dertil haves ingen sag- 

 kyndighed, jeg skal bare faa lov at meddele nogle iagttagelser fra en 

 naturforskers mangeaarige ophold i landet nordenfor folkeskikken. 



Som i overskriften udtrykkelig nævnt, tænker jeg nærmost paa 

 den næsten overalt for skog blottede kystrand med skjærgaarden uden- 

 for. I de indre mere beskyttede distriktei;, hvor man ogsaa her nord 

 overalt vil finde skog eller de sørgelige rester af en saadan, stiller sagen 

 sig vistnok saaledes : Vil man fare varsomt med det, man har, og 

 støtte til ved saaning og plantning, kan skaden ad aare kanske helt re- 

 pareres, saa man vil have skog for alle tider, men en anden sag er det, 

 om det nogensinde vil lykkes at vinde tilbage for den mere værdifulde 

 furu det terræn, som den før har behersket, men som nu optages helt 

 af løvskog, hovedsagelig bjerk. Dette praktisk-videnskabelige forsto 

 spørgsmaal vil vi dog her ikke nøiere indlade os paa, derimod skal jeg 

 tillade mig at komme med nogle iagttagelser over den naturlige for- 

 nyelse af løvskogen, vel kjendte foreteelser, men som ved denne anled- 

 ning ikke bør forbigaaes, da de illustrerer et ialfald for disse trakter 

 karakteristisk forhold. 



Desværre er det vistnok tilfældet her nord som andetsteds, at 

 skoggrænsen er sunket og kanske fremdeles vil synke, men om man 

 skulde støde paa strækninger inden det nuværende skogbælte, som 

 enten er helt raserede eller kun viser en døende veteran hist og her, 



