77 



Chr. 1850). Den er ikke saa bekjendt, som den burde være, og gran- 

 den dertil er den, at afhandlingen er skrevet paa tysk i et lidet udbredt 

 specialverk. Munch dvæler væsentlig ved modsætningen melleni høi- 

 fjeldsvidder og dale. Senere søgte Kjerulf at fremstille' landets 

 relief og dets geologiske bygning i sammenhæng. I sin afhandling 

 "Et stykke geografi i Norge" (Vid. selsk. forh. 1876 no. 3) forsvarer 

 han imidlertid paa en maade, som vi nu ikke længer vil gjøre, at for- 

 delingen, af høit og lavt terræn i landet skyldes den indre geologiske 

 bygning, og at dalenes dannelse følger sprækker. Helland pole- 

 miserede mod Kjerulf om sprækkernes betydning, men delte for en 

 ikke liden del hans opfatning af den geologiske bygnings betydning for 

 relieffet. I afhandlingen "Om fjeldenes høider og om Norges over- 

 flades naturlige beskaffenhed" (Turistforeningens aarbog 1880) stu- 

 derer han den oversigt, de høieste toppes beliggenhed giver om landets 

 overflade i de store træk. Tilsvarende studier, byggeide paa de nyud- 

 komne karter over Helgeland, har vi af Vogt (Norges geologiske 

 undersøgelses skrifter no. 29). Helland var for 20 a,a.r siden en ivrig 

 forfægter af den lære, at istidens bræer havde skuret ud dale og sjøer, 

 og heri er han senere fulgt af A n d r. M. H a n s e n og Øy e n. B r ø g- 

 ger har vist, hvilken stor betydning forrykningsspalter har for fjeld- 

 bygningen ved Kristianiafj orden ; selve fjordens hulform tilskriver 

 han isens arbeide i løse bergarter (se "Naturen" 1886, s. 111). Ogsaa 

 nogle udlændinger har i den senere tid fremsat betragtninger over vort 

 lands relief. Frofessorerne Su ess fra Wien og Richter fra Graz 

 har meddelt den opfatning, som kortere besøg i Tromsø amt og Jøtun- 

 fj eldene har bragt dem til. Richter har desuden anstillet sammenlig- 

 ninger mellem forholdene i Norge og i Alperne. Et iiidgaaende stu- 

 dium af en enkelt egn ligger til grund for en afhandling af amerikane- 

 ren Barrett om det sundalske dalføre i Romsdals amt. Han søger 

 deri at give en forklaring paa det af ham efterviste faktum, at der forud 

 for den nuværende mod vest hældende Sundal var udarbeidet et stort 

 dalsystem, som hældede mod øst og havde et vandskil, hvis beliggenhed 

 nu maa soges i luften høit oppe over det sted, hvor nu Sundalens 

 nederste, laveste del er. En anden amerikaner, professor W. M. 

 D a v i s fra Harvard universitet har sammenlignet de hængende 

 dale i Hardanger og i nogle af de sydlige Alpedale og vist isskuringens 

 betydning for relieffet begge steder. 



Nærværende forfatter har skrevet om Søndmørs alpeformer, om 



