81 



Figur 9 fremstiller skematiserer. lidt af Jøtunfjeldene, nemlig 

 tilvenstre Homngtinderne og tilhøire nogle andre tinder. Midt 

 imellem dem skjærer ind Vettisdalen, som er en ganske ny daldannelse. 

 Fra tinderne udgaar en række parallelle, jevnnøie rygge, der her i eg- 

 nen betegnes som '"naaser" . Disse rygge maa man vel nærmest tænke 

 sig fremkomne ved, a.t en bugt af et peneplan, som har strukket sig ind 

 mellem tindei'ne, er bleven gjennemfuret af dale (fortid for selve Vettis- 

 dalens dannelse). Den følgende tegning viser os udsigt over tinderne 

 tilhøire (fra punktet x paa foregaaende tegning), ikke skematiseret, 

 men med de naturlige konturer; man ser her ryggene, som løber ud 

 mod Vettisdalen ; deres navne er Skogadalsnaas (Sk — n), Uranaas 

 (U — n), Fleskedalsnaas (F — n). Tinderne i baggrunden heder opreg- 



Fio;. 10. 



nede fra- venstre mod høire : Saaga, Uranaastind, Falketind, Stølsnaas- 

 tind. 



Før vi forlader peneplanerne, skal endnu dvæles lidt ved de i dem 

 nedsænkede høifjeldsdale (de, der betegnedes med x paa fig. 8). 

 Vi har før nævnt Ustedalen; en anden er fremstillet paa vor næste teg- 

 ning (fig. 11), hvor der ogsaa er givet et tversnit af den. Det er dalen, 

 som fører over h-a, Hallingdal til Sogn. Fra Hallingdalsiden skraaner 

 den ganske langsomt opover ; saa kommer man til &t horizontalt parti af 

 den ; her i denne del har vi va,ndskillet, hvorfra dalen uden større held- 

 ning gaar nedover paa Sognesiden. Paa lignende maade forholder det 

 sig med andre dale, der fører over landets høideryg ; man erindrer saa- 

 ledes, at Lesjeskogens vand ligger i en fladtliggende dal og har udløb 

 baade mod Romsdal og mod Gudbrandsdal. Med saadanne dale, der 

 paa denne maade gaar over en høideryg, maai det forholde sig paa en 

 egen maade ; våndet har under deres daxinelse sikkerlig ikke rundet 

 Naturen lf02. 6 



