84 



Vi ved, at overalt hvoi* en bevægelse kommer istand, der maa 

 enten en anden bevægelse af samme arbeidsstørrelse ( "levende kraft" 

 eller '"kinetisk e n e r g i" ) forsvinde (komme til stilstand), eller 

 der maa være tilstede et forraad af arbeide af samme arbeidsværdi 

 ( "spændkraft" eller "p o t e n t i e 1 e n e r g i" ). som opbruges. Uden 

 at der forsvinder en bevægelse, eller uden at der opbruges et sligt ar- 

 beidsforraad, kan der aldrig komme nogen ny bevægelse, kan der 

 aldrig leveres nyt arbeide. Denne erfaring har ledet til den berømte 

 sætning ora kraftens vedlige hold else, der i sin korteste 

 form lyder saaledes : '"Summen af den potentielle og af den kinetiske 

 energi er en uforanderlig størrelse." 



Vi maa altsaa, ogsaa naar det gjælder musklerne, spørge : Hvor- 

 fra kommer den levende energi i muskelrykningen ? Hvad er det for 

 et arbeisdforraad, som derved forbruges? 



I sin almindelighed kan svaret ikke være tvilsomt. Den kinetiske 

 energi i en muskelrykning hidrører i ethvert fald fra samme kilde, 

 hvorfra livsprocesserne overhovedet henter sin kinetiske energi, nemlig 

 fra den potentielle kemiske energi, der indeholdes i de organiske stoffe 

 i vort legeme eller i vor næring. Ved den spaltning og forbrænding 

 ai disse organiske stoffe, der altid foregaar i legemet, omend med for- 

 skjellig styrke til forskjellige tider, blir deres potentielle energi for- 

 vandlet til kinetisk energi. 



I sidste linje stammer den kinetiske energi i vore vilkaarlige og 

 uvilkaarlige bevægelser fra det arbeidsforraad, der oplagres af de 

 grønne plantedele ved hjælp af solstraalernes levende energi. 



Solstraalernes kinetiske energi forbruges til i kulsyrein at løse kul- 

 stoffet fra dets forbindelse med surstof og ligesaa til i våndet at løse 

 vandstoffet fra surstoffet. Det fra surstoffet løsgjorte kulstof .og ^and- 

 stof, der af de grønne planter anvendes til dannelse af organiske stoffe, 

 først stivelse (amylum), udgjør ligegodt et arbeidsforraad, som en vegt, 

 der ved hjælp af en snor ©r haavet op fra gulvet. Ligesom vegten 

 falder til jorden, saasnart snoren, som holder den, løses eller over- 

 skjæres, saaledes forener kulstoffet og vandstoffet i de organiske sub- 

 stanser sig igjen med surstoffet, saasnart de 5'dre betingelser derfor 

 indtræder. 



Den kjendsgjerning, at de kulstof- og vandstofholdige organiske 

 stoffe danner et forraad af arbeide, kommer tydelig frem, naar den 

 organiske substans forbrænder. Størrelsen af arbeidsoplaget kan 



