92 



(jfr. ovenfor), saa faar man mindsteværdien af den potentielle energi, 

 der under ax*beidet maatte bringes tilveie ved forøget spaltning, ved 

 ©n sterkere forbrænding i muskleu. 



Af fede dyr eller dyr, som fodres rigelig med fedt, leveres arbeidet, 

 uden at der derved forbruges noget mere eggehvide. Hele det til ar- 

 beidet nødvendige plus af potentiel energi maa altsaa' bringes tilveie 

 ved foi'brænding af fedt. Ved fuldstændig forbrænding til kulsyre og 

 vand giver 1 gr. fedt 9.3 store kalorier. Naar musklerne kan arbeide 

 paa bekostning af fedtet, leverer altsaa hvert gram fedt musklen lige 

 meget potentiel energi. ' Maa der derimod først afspaltes sukker af 

 fedtet, og er det saa, at kun dette sukker kan udnyttes af musklen, saa 

 er det let at regne ud, at hvert gram fedt, som spaltes i legemet, høist 

 kan levere 6.6 kalorier. Lad os nu antage, at dyret maa udføre et ydre 

 arbeide paa 100000 kgm. Dertil trænges en spændkraft omtrent paa 

 705 store kalorier. Kan hele fedtets energi udnyttes til muskelarbeide, 

 saa maa der altsaa forbrændes 705 : 7.3 = 76 gr. fedt mer, end naar 

 dyret hviler; men leverer hvert gram fedt bare 6.6 kalorier, saa maa 

 der forbrændes 705 : 6.6 -— 107 gr. fedt mer. Hvert gram fedt behøver 

 til sin forbrænding med et rundt tal 2 liter surstof. Forbrændes der 

 altsaa kun 76 gr. fedt mer, saa forøges surstof optagelsen med 152 liter; 

 stiger fedtforbrændingen med 107 gram, maa surstoff orbruget forøges 

 med 214 liter. Vi ser, at der er en betydelig forskjel: 62 liter sur- 

 stof, og det maa derfor være muligt at afgjøre det opkastede spørgs- 

 maal, naar man bestemmer, hvor meget surstofforbruget stiger sammen- 

 lignet med hviletilstanden, naar dyret udfører en bestemt niængde 

 arbeide. 



Forsøget taler imod C h a u v e a u s anskuelse. Surstofforbruget 

 stiger kun saameget, som der svarer til en fuldstændig adnyttelse af 

 fedtets energiforraad. Musklerne kan altsaa til sit arbeide direkte for- 

 brænde fedt ligesaagodt som sukker. 



Denne kjendsgjerning er vistnok temmelig paafaldende, naar man 

 betænker, hvor forskjellig de kemiske reaktidner er, der paa den ene 

 side maa foregaa ved spaltning og forbrænding af sukker og paa den 

 anden side ved fedtets forbrænding. 



Her er endnu meget at bringe paa det rene. Forsaavidt er der 

 imidlertid ikke noget gaadefuldt ved den arbeidende muskels fedtspalt- 

 ning, som vi ved, at der i musklerne, nemlig i deres fibre selv, er til- 

 stede fedt, og forsaavidt som vi ved, at der altid føres fedt med blodet 



