110 



ligesom svampe, for at han senere paa en bekvem maade kunde ud- 

 presse dem. 



Istedetfor vaskesvamp har man i den nyere tid tillavet den saar 

 kaldte luSar eller loofa-svamp (ogsaa kaldt "skjønhedssvamp"), som 

 er de præparerede karbundter af en planteart (luffa cylindrica). Dette 

 præparat er dog et daarligt surrogat for en god vaskesvamp. 



En svamp er et dyrisk skeiet, som bestaar af en hornagtig sub- 

 stans (spongin), og i høi grad overgaar ovennævnte plantepræparat i 

 elasticitet, kemisk indifferens, uopløselighed i de almindelige løsnings- 

 midler, liden tilbøielighed til at raadne samt i den lethed, hvormed 

 smuds kan fjernes. Paa grund af disse fortrinlige egenskaber har 

 badesvampen været skattet fra den graa oldtid af, og den vil rimeligvis 

 i al fremtid vedblive at hævde sin plads paa toiletbordet. 



Havsvampene, hvoraf der gives en mængde arter, har sit tyske 

 navn efter soppene, som man i Sydtyskland kalder Schwåmme eller 

 Schwammerln.*) Havsvampene ligner sine vegetabilske navnefrænder 

 baade i vævenes porøsitet og i den ydre form, som kan være kuglerund, 

 lappet, skjærmdajinet, bægerfoi*met o. s. v. Paa samme maade som 

 f. eks. knuskesoppen (polyporus) vokser paa træer, saa sidder ogsaa 

 havsvampene fæstet til fremmed underlag (klipper, stene, musling- 

 skaller o. s. v.). Der er dog den forskjel, at havsvampene ikke suger 

 næring af sit underlag, men ernærer sig selvstændigt. 



Svampene fæster sig ogsaa til nedkastede- legemer. I samlingerne 

 tilhørende det store handelshus Cressweli Brothers & Schmitz i Lon- 

 don, hvilket firma driver store svampefiskerier i Middelhavet, findes 

 blandt andre merkværdigheder ogsaa en antik vinkrukke, som i to 

 aartusener har ligget paa havbunden. Ved optagningen var denne 

 aldeles besat med muslinger og badesvampe. I samme forbindelse 

 kan ogsaa nævnes, at enkelte krabber beplanter sit rygskjold med 

 svampe, et kneb, de anvender for bedre at kunne undgaa sine fiender. 



Efter den sop- og buskformige vekstmaade paa fast underlag reg- 

 nede man i lang tid svampene til planteriget, .endskjønt allerede Ari- 

 stoteles erkjendte deres dyriske natur. Senere opstilledes for saa- 

 danne organismei", som frembød overensstemmelse med baade dyr og 

 planter, etslags mollemrige, en plantedyrenes afdeling (zoophyter eller 

 phytozoer), til hvilken ogsaa henførtes fritlevende straaledyr, saasom 

 meduser, sjøstjerner og lignende. Den første naturforsker,* som be- 



*) Ogsaa i dansk gaar soppene under navn af svam) e. 



