112 



først moderen som fimreklædt larve. Denne fæster sig efterhaanden 

 til et eller andet fremmed legeme. Hos de arver, hvis udvikling man 

 kjender, anlægges i begyndelsen kun én udførselskanal (osculum), 

 men overfladen forsynes med talrige fine porer. Tilsidst opfcræder 

 svampen med et forgrenet rørsystem, der forbinder fimrehaarklædte 

 hulerum. Ved sine bevægelser regulerer fimrehaarene vandstrønnnens 

 retning, og med vandstrømmen kommer som før nævnt surstof for 

 aandedrættet samt det til svampens underhold nødvendige nærings- 



stof (se 



\ 



Fig. 2. Eør.systemet af en kalksvamp. g Kropslmle, o udforselskanal, p liud- 

 kanal, w limvekammerer. 



Svampene kan ogsaa foi^plante sig paa kjønsløs vei ved knop- 

 skydning. 



I det nævnte strukturløse bindevæv, som kaldes mesodermen, 

 dannes i de fleste svampe faste støttelegemer (svampnaale). Disse kan 

 være af en høist forskjellig form (se nedenfor). 



Efter den kemiske beskaffenhed af disse naale eller støttelegemer 

 delte Edmund Robert Grant (Dar w ins første lærer i zoo- 

 logi) i 182G svampene i skeletiøse, kalksvampe, "kiselsvampe og horn- 



