120 



usædvanligt forhold, idet regelen er den, at en bielv danner ©n spids 

 vinkel med den del af hovedelven, som ligger ovenfor forenings- 

 punktet. Af benævnelsen agnor for modhagen paa en fiskekrog kan 

 man kalde saadanne usædvanlige bidale som Jordalen for agnordale 

 og de tilhørende elv© for agnorelve. Man kan opsøge flere saadanne 

 paa Norgeskartet. Forklaringen til opkomsten af agnordale er den, 

 at de blev anlagte som bidale i et tidsrum, da våndet i hoveddalen 

 randt den modsatte vei af den, som det nu rinder. Vandskillet for 

 Nærøelven er nu nær Opheimsvandet; men engang i tiden var det 

 meget længere mod nordøst, og Jordalen vap da bidal til en dal, der 





Fig. 15. 

 Kartskisse af Nærodaleiis indre ende og profiler af dalen ved Stalheimsfos. 



hældte mod sydvest nedover mod Vinje paa Voss. I en senere tid hk 

 den fra Sogn udgaaende daldannelse overtaget ; daldannelsens begyn- 

 delsespunkt rykkede i sydvestlig retning; en god dag kom det \\\ Jor- 

 dalens munding, og dennes vand tog fra den tid af veien til Sogn 

 istedetfor som før til Voss. 



Den næste dal, vi skal se paa, er Lærdal. Her er en noget ske- 

 matiseret tegning, som viser denne dal seet i fugleperspektiv. Længst 

 i forgrunden har vi den indre ende af Lærdalsfjord (F), saa kommer 

 den nedre del af dalen, som har en flad hund af grus og sand. Som 

 bekjendt er det almindeligt at finde vande indenfor fjordbundene, og 



