128 



stadig virket paa den i senere perioder og fjernet meget materiale; 

 man kan ikke sige merei, end at den palæiske overflade er den del af 

 landets overflade, som har holdt sig forholdsvis vel bevaret fra 

 en meget gammel tid (nærmest altsaa fra tertiærtiden). 



Paa det lille kart er forsøgt at antyde med hvidt udstræk- 

 ningen af den palæiske overflade i en del af Bergens stift. De flekker, 

 som er korsvis skrafferet, er de^ før omtalte meget høitliggende plateauer. 

 Hallingskarven m. fl., som formodes at tilhøre et særdeles gammelt 

 peneplan. 



Boganmeldelser. 



Ths. Miinster: Kartbladet Lillehammer (Norges geologiske under- 



søgelse, no. 30). Afhandlingen, der er ledsaget af et tysk re-sumé, inde- 

 holder en beskrivelse til det geologiske kartblad Lillehammer. Under- 

 grunden viser sig opbygget af udelukkende sedimentære bergarter, 

 hørende til sparagmitformationen, kambrium og undersilur. Interes- 

 sant er sammenstillingen mellem lagfølgen i Kristianiafeltet og i det 

 centrale Norge (kartbladene Gausdal og Lillehammer). Foldninger 

 og forkastninger er hyppige, og omvandlinger paa grund af bjergkjæde- 

 tryk lader sig let paavise. De løse afleiringer bestaar væsentlig af 

 morænedannelser, elvegrus og lagdelt sand. C. P. K. 



Mindre meddelelser. 



Temperatur og nedbør i Norge i februar 1902. 



(Meddelt ved Kr. Irgens, as.<istent ved det meteorologiske institut.) 



