131 



dele er kjendt som Nordmarken, Ki^ogskoven, Finmarken o. s. \., men 

 for hvilken ma.n kanske kunde anvende ordet Kristianiaskogen som 

 fællesbetegnelse. Kristianiaskogen overskjæres paaivers af Numme- 

 dalslaagens dal og af Drammensfjordens med dens to fortsættelser 

 Drammensdalen og den før omtalte Lierdal (Dr og L paa billedet). 

 Desuden bør vi længst i nord merke os det indtil den sidste tid lidet 

 paaa.gtede dalstrøg, der nu ved Nordbanen er aabnet for irafik, nemlig 

 Hakedalen, hvorigjennem jernbanen over et 370 m. høit pas fører over 

 til Røkenelvens dal (Rø), som skraaner mod nordvest til Ransfjord. 

 I syd, har vi Ekernsjøens dal, der hinsides et lavt vandskil fortsættes 

 mod sydøst som Oulielvens dal til Tønsberg (O paa billedet). 



Brøgger har, som før anført, om Kristianiafjorden fremlioldt 

 den anskuelse, at den i hovedsagen er blevet til under istiden ved bræer, 

 som grov sig ned i løse bergarter, og han har udførlig beskrevet, hvor- 

 ledes det paa grund af indsynkninger er kommet sig saa, at de bløde 

 bergarter fik sin nuværende udbredelse. 



Det forekommer mig, at man ved studium af egnen i nords^est for 

 Kristianiafjorden kan komme et stykke videre og gjøre det sandsynligt, 

 at dalenes retning er bleven tegnet ved. det rindende vands virksom- 

 hed, at isen altsaa kun har modificeret forud eksisterende dale ; des- 

 uden kan man vanskelig til forklaring nøie sig med rindende vands 

 indvirkning paa de bergarter, som vi nu ser, men man maa i tankerne 

 gjenopbygge en nu forsvunden formation. 



Dalenes forløb gjennem Kristianiaskogen er virkelig høist eien- 

 dommelig. Man se for eksempel paa Nummedalslaagen. Efterat den 

 har passeret Kongsberg og er kommet ind paa de løse bergarter, følger 

 den aldeles ikke dem, men rinder tvers over skalbergbeltet og gaar, 

 som om der skulde være lukket en port op for den ind i granit- 

 fj eldet, der staar paa begge sider. Og Drammenselvens dal, der kom- 

 mer fra Tyrifjorden, holder sig kun paa et stykke til de bløde berg- 

 arter ; man skulde ventet, at den havde fulgt dem helt ned til Sande 

 (S paa tegningen) ; men istedet derfor fortsætter dalstrøget som Dram- 

 mensfjorden gjennem den massive granit. Saadanne dale er ikke 

 dannede af isbræer, og heller ikke rindende vand kan have 

 frembragt dem alene ved at virke paa de bergarter, som nu er. 

 Hvorledes vi end tænker os dalene fra først af, saa ender de, naar 

 våndet har arbeidet i saa lange tidsrum, som her er tale om, med at 

 gaa langs efter de bløde bergarter. Is virker til det samme maal, om 



