143 



chefen for Norges geologiske undersøgelse eller nogen anden, der deler 

 hans opfatning. Jeg tror i det hele tåget ikke-, at en diskussion oni 

 disse problemer paa sagens rent foreløbige stadium vil bringo noget 

 større udbytte. 



Den nærmeste foranledning til, at jeg nu tager ordet, er dr. 

 Thoroddsens afhandling "Islandske fjorde og bugter" (Geo- 

 grafisk tidsskrift B 16. 1901 — 1902). Jeg antager, at ingen nå- 

 levende geolog kjender Island saa godt som Thoroddsen, og hvad han 

 skriver, vil derfor al tid læses med interesse. I nævnte afhandling 

 sammenfatter Thoroddsen sin opfatning af Islands geologi, som jeg her 

 vil forsøge at fremstille saa kort som mulig, idet jeg væsentlig med- 

 tager, hvad der for vort^ emne kan havei intereisse. I den midtre^ del 

 af tertiærtiden (miocen) fandtes der et stort, væsentlig af lavabænk© 

 opbygget fastland, der forbandt Grønland, Island, Færøerne og Skot- 

 land. Dette høiland blev i slutningen af miocen opspaltet, og store 

 del© sank i havet, samtidig som havet ved sit stadige og nedbrydende 

 arbeide angreb kysterne-. Denne^ proces fortsattes saa gjennem tertiær- 

 tidens sidst© afsnit, pliocen, samtidig som den nuværende undersøiske 

 kystflade omkring Island abraderedes til det niveau, der nu markeres 

 ved 100 favnelinien. I pliocen fandt store sprækkedannelser og tal- 

 rige vulkanske udbrud sted pa,a Island, og denne vulkanske virksom- 

 hed har vedvaret til vor© dage. 



Siden miocen har landet i det store og hele tåget sænket sig. 

 Dog indtraadte i den sidste del af pliocen eller i den første del af is- 

 tiden en hævning, hvorved strandlinjen kom at ligge 250 m. under den 

 nuværende, og i denne tid dannedes erosionsrender i den tørlagte^ brede 

 kystflade. Saa begyndte, mens istidens bræer voksede, en sænkning, 

 saa at landet under den første store istid kun laa ca. 100 m. høiere end 

 nu. Men sænkningen fortsattes, og ved istidens slutning laa landet 

 ca. 80 m. lavere end nu, og havet- overskyllede alle lavlande. Saa ind- 

 traadte en kun ved en enkelt stans afbrudt hævning af landet, indiil 

 havet indtog sin nuværende stilling. De store islandske bugter dan- 

 nedes for det meste ved de store forsænkninger i miocen, dalene og 

 fjordene ved elvenes erosion i pliocen, mens dens videre udformning 

 af disse foregik i istiden ved dens bræers arbeide. 



Dr. Thoroddsen fremhæver, at man endnu ikke har fundet 

 sikre beviser for interglacialtider paa Island, og mener, at P j e t u r s- 

 s o n s fund af skursten i breccier og konglomerater i tufformationen 



