145 



Djurens Lif " , at tre klapmyds (cystophora cristata), som blev skudt 

 paa en plads, hvor havet var niellem 2 og 3 tusen meter dybt, havde 

 lerslam i maven. To af dem havde mavem fuld deraf. Dette slam 

 maa dyrene have slikket i sig ude paa drivisen ; thi det er utænkeligt, 

 at de kunde dykke ned til bunden paa et saadant dyb. Heller ikke 

 er det tænkeligt, at dei kan have faaet det i sig inde ved land, da dette 

 var for langt fjernet, og denne sælart desuden holder til ude paa driv- 

 isen niellem Spitsbergen, Jan Mayen og Grønland. Kun sjelden træf- 

 fes den under land eller i fjordene." Endnu større vegt tillægger jeg 

 dog et andet af forfatternes eksempler : "En ganske interessant be- 

 kræftelse paa det rige materiale, som isen maa sprede over sit smelte»- 

 felt, fik vi ved at faa anledning til at se en planktonprøve, som kandi- 

 dat W o 1 1 e b æ^ k havde tåget under et togt med "Heimdar' vaaren 

 1800 i nærheden af iskanten paa 70 gr. 24 min. n. br., 42 gr. 29 min. 

 0. 1. Dybde 50 favne. Planktonprøven toges midtvands paa 25 f v. 

 I denne planktonprøve fandtes en paafaldende mængde sandkorn samt 

 ikke saa faa smaa skalrester." Disse eksempler faar være nok. Samtidig 

 vil jeg faa lov at gjøre opmerksom paa en nylig i "Vidensk. medd. fra 

 naturh. forening i Kjøbenhavn" publiceret afhandling af A. C. J o- 

 h a n n e s e n, "Om afieiringen af molluskerneis skaller i indsjøeir og 

 havet", hvor forf. kommer til det resultat, at de over Atlanterhavets 

 bund helt syd til Gibraltar forekommende grundtvandsmollusker maa 

 antages førte ved drivis og strømninger. 



Som bekjendt tog ogsaa A. Jensen de udover bunden spredte 

 talrige hørestene af torske som bevis for sin hypotese, idet det forud- 

 sættes, at torsken under nuværende forhold ikke kunde paatræffes saa 

 langt ude i havet. Ved dr. Hjorts undersøgelse er det imidlertid 

 godtgjort, at disse fiske aldeles ikke udelukkende er knyttet til kyst- 

 bankerne, og dr. Jensen har derfor i en senere liden opsats gjort 

 opmerksom paa, at det da vil være naturligere at an tåge, at hørestenene 

 hidrører fra de nu ved overfiaden levende fiske. Jeg anser det ikke 

 urimeligt, at fremtidige undersøgelser maa-ske vil finde, at ogsaa 

 grundtvandsskjællenes forekomst paa Nordhavets bund bedre kan for- 

 klares ved andre hypoteser end den heromhandlede, som imidlertid 

 paa sagens nuværende foreløbige stadium ikke kan bortvises som al- 

 deles umulig. Man kan nære sine tvil, det sidste og af gjørende ord 

 kan endnu ikke falde. 



Det er en selvfølge, at de tvil, som anderledes tænkende nærer 



Naturen 1902. 10 



