147 



lige andre værdifulde produkter ogsaa leverer os det raaprodukt, som 

 vi her skal gjøre noget nærmere bekjeindtskab med. 



Talrige tropevekster indeholder i sin melkesaft store mængder af 

 kautschukstoffe, mellem 17 — 32 pct. ; de hører især til vortemelk- (eu- 

 phorbiaceae), brødfrugtr (artocarpeae) og singrønfamiljen (apocineae). 

 Den berømte Wiener-botaniker W i e s n e r anfører i sin bog : "Plante- 

 rigets raa stoffe" mere end 150 arter tropeplanter, hvis melkesaft kan 

 forarbeides paa kautschuk. Af dette* store antal er det dog kun om- 

 trent 15 artei-, der har praktisk betydning, og vi skal af disse ind- 

 skrænke os til at gjennemgaa de vigtigstei, og derunder se lidt paa, 

 hvorledes kautschuken udvindes, de vigtigste kautschuksorter eller 

 som do i almindelighed. i ha,ndel og industri kaldes gummisorter 

 (gummi elasticum). — Først maa jeg dog bemerke, at kautschukstcf- 

 fene findes i planternes melkesaft i form af ganske smaa, sandsynligvis 

 allerede faste kugler, omtrent som svovlet i den saakaldte svovlmelk ; 

 deres størrelse er meget liden, de er t. eks. meget mindre end de fedt- 

 draaber, som findes i komelk. TJdvindingen af kautschuk af den na- 

 turlige melkesaft bestaar i en slags koagulation eller sammenløbning 

 (jfr. sur melk); den kan tilveiebringes paa forskjellige maader ; enten 

 lader man melken gan.ske enkelt staa, eller man tørrer den ind, ior det 

 meste sker det ved ophedning eller ved tilsætning af kemisk virkende 

 stoffe, hyppigst anvendes visse sure plantesafte. Det som passer for 

 den ene, passer ikke for den anden, og som vi skal se, eir der for hver 

 enkelt plante særegne metoder, som gjerne kun passer for den og ikke 

 for det andre. 



Den værdifuldeste sort kautschuk kommer under navn af p a r a- 

 g u m m i fra Brasilien, den indtager ogsaa med hensyn til mængdc 

 den første plads, idet omtrent 40 pct. af hele verdens kautschukpro- 

 duktion falder paa denne sort. Den har i almindelighed form som 

 store runde brød af optil 50 kilograms vegt og udmerker sig ved 

 sin lysebrune farve, sin store renhed og en eiendommelig røglugt. De 

 planter, af hvilke paragummien udvindes, er euphorbiaceer af slegten 

 h e v e a, af disse heder den uden sammenligning vigtigste h. brasi- 

 1 i e n s i s M ii 1 1. (tidligere kaldet : Siphonia elastica Pers.), eller bra- 

 silianernes '"pao de seringa", et træ, som blir 18 — 24 m. høit og opnaar 

 et stammeomfang paa 2 m. Bladene^ har lange stilke, er tredelte, de 

 smaa, uanseelige, enkjønuede blomster er ordnede i klaser, frugten er 

 en trerummet kapsel. Stammen af hevea brasiliensis er cylindrisk og 



