184 



blanding al benzin eller svovlkulstof og 2 — 4 pct. halvklorsvovl (svovl- 

 chlnrur S2CI0); vulkaniseringen foregaar da meget raskt. 



Der er videre to egenskaber ved kautschuken, som er af stor be- 

 tydning for deiis forarbeidelse. For det første det, at den ved vedhol- 

 dende knadning ved 60 grader C. mister sin elasticitet og blir meget 

 plastisk, men saa ved af kjøling atter blir lige elastisk som før. Der- 

 næst det, at to frisk© snitflader af kautschuk, som endnu ikke er vulka- 

 niseret (vulkaniseringsmaterialet kan dog allerede være tilblandet), 

 naar de trykkes mod hinanden limes fuldstændig og uadskillelig til 

 hinanden, en egenskab, hvis anvendelse vi senere skal se et par eksem- 

 pler paa. 



Sluttelig skal kun nævnes, at kautschuk er opløselig i visse væd- 

 sker, særlig benzin eller svovlkulstof, og disse opløsninger anvendes 

 dels som kidt for gummivarer, dels til at stryge paa stoffe, der skal 

 gjøres vandtætte. Dermed har vi gjennemgaaet de af gummiens egen- 

 skaber, som interesserer os her. Endnu kunde ka.nske tilføies, at 

 kautschuk, som det først blev paavist af F a r a d a y, er ikke-leder (iso- 

 lator) for elektricitet og ved gnidning blir sterkt elektrisk. Stoffets 

 kemiske egenskaber og dets sammensætning, der forøvrigt endnu ikke 

 er fuldt opklaret, har foreløbig ingen betydning for raastoffets bear- 

 beidelse. 



Vi skal derefter foretage en liden runde i en gummivarefabrik. 



Først kommer vi ind i de rum, hvor raamaterialet fra de forskjel- 

 lige tropelande samles og underkastes en rensning og forberedende be- 

 handling. Det første arbeide bestaar i, at gummien ved egne indret- 

 ninger stykkes op i smaastykker, efterat den i aJmindelighed først er 

 opblødt med varmt vand eller damp ; den svulmer herunder sterkt op. 

 Derefter underkastes den en meget grundig vaskning, der skal fjerne 

 alle tilstedeværende forurensninger. Man betjeneir sig til dette øie- 

 med ofte af saakaldte "'hollændere" , lignende dem, som man har i pa- 

 pirfabrikerne til rensning og opstykning af fillerne. Hyppigst anven- 

 der man dog "vaskevalser'' ; det er maskiner, som indeholedr to haard- 

 støbte valser, hvoraf den ene gjerne er riflet, og som dreies mod hinan- 

 den med større eller mindre hastighed. Mens nu materialet stadig 

 rives og opløses mellem disse, flyder der uafbrudt en regn af koldt 

 vand over og vasker efterhaanden alle mekanisk tilblandede forurens- 

 ninger som barkstykker, jord, sand o. a. bort. Flere slige apparater 

 behandler elter tur gummien, indtil det sidste giver kautschuken fra 



