185 



sig som det saakaldte "skind" (tysk: "fell"), d. v. s. et læderagtig, 

 porøst baand. Naturligvis taber kautschuken under vaskningen i vegt, 

 alt efter sorten 5 — 35 pct. "Skindet" vandrer ind i særegne tørre- 

 rum, hvor det ved opvannning fuldstændig befries for fugtighed. De 

 godt tørrede baand klemmes saa mellem noget opvarmede valser sam- 

 men til tykkere plader, som man opbevarer i rulleform, saakaldte "duk- 

 ker", til videre forarbeidelse. De fleste kautschukfabrikater laves alt 

 efter bestemmelsen og kvaliteten ai bedre eller daarligere raamateriale, 

 men herom bevarer selvfølgelig alle fabriker den største hemmelighed. 

 Sædvanligvis er fabrikanten nødt til at levere sine varer saa billigt 

 som muligt, og det gaar desværre meget ofte ud over varens godhed og 

 holdbarhed. Fremdeles maa kautschuken tilsættes forskjellige "fiill- 

 stofie", dels for at farve den (rød, sort o. s. v.) eller for at gjøre mate- 

 rialet mere brugbart til bestemte anvendelser, dels, og det ikke mindst, 

 kun for at gjøre vegten saa stor som muligt; hertil anvendes især Vridt 

 og tungspat (svovlsurt baryum) m. fl. At slige tilblandinger ikke 

 tjener til at forbedre varens kvalitet og varighed er vel selvindlysende, 

 dog under den bestaaende sterke konkurrance og paa grund af den alt- 

 for udbredte tilbøielighed hos publikum til at faa alt billigst muligt, 

 har fabrikanten tilsidst ingen anden udvei end at gribe til saadanne 

 midler og trøste sig med det gamle ord : "Mundus vult decipi, ergo 

 decipiatur!" (verden vil bedrages, saa lad den da bedrages). Man kan 

 derfor ikke nok advare mod, naar det gjælder gummivarer, altid at 

 holde sig til det billigste, thi ved brug viser det sig her i almindelighed, 

 at det dyreste alligevel blir det billigste. 



Paa "blandevalserne" knades den opvarmede blanding under til- 

 sætning af svovl eller andre vulkaniseringsmidler dygtig mellem to 

 ophedede jernvalser; man hører herunder ofte en heftig knitren og 

 smelden, som forskrækker en, der for første gang besøger en kautschuk- 

 f abrik. Paa saakaldte "kalandere" , maskiner med 3 — 4 store valser, 

 den ene over den anden, strækkes endelig oet blandede materiale ud 

 til et op til 1.5 m. bredt baand, hvis tykkelse gjennemsnitlig er om- 

 kring 2 mm., og som optages paa og rulles op sammen med lærreds- 

 baand, der løber med i maskinen. Det er paa grund af den uvulkani- 

 serede kautschuks store klæbrighed nødvendig saaledes at lægge lærred 

 mellem kautschuklagene. De tyn de plader, man paa denne maade 

 faar, danner udgangspunktet for forarbeidelsen af de aller fleste gummi- 

 varer ; ved at lægge dem paa hinanden kan man faa saa tykke lag, man 



