199 



vest ei- 2.8 meter og største bredde i nord^ — syd 2.85 m. Som allerede 

 nævnt omtaler Tycho Brahe ikke denne kjælder specielt. Han ddtaler 

 kun ved sin omtale af kjældermurene : "Domus etiaan ista, qua qua- 

 versum patet, hypogæa habet ædificia, quorum profunditas est pedum 

 duodecim. Imo et quædam alia sunt infra hæc, d. v. S. : Huset har i 

 sin hele udstrækning underjordiske rum med en dybde ai 12 fod. Ja 

 der er ogsaa nogle andrei under disse.'' ^-'ige' tilhøire for ned- 

 gangen til kjælderen findes ogsaa en fordybning, der gaar 1.15 meter 

 ned og er 2 meter lang og 1 meter bred; i dens nordvestre hjørne er 

 der et mindre hul. Hvad Tycho Brahe har benyttet den førstnævnte 

 kjælder til er ikke sikkert. Muligens har det været hans slotsfængsel, 

 hvor han nu og da holdt enkelte forsvarlig fa.st. 



Før vi forlader Uranienborg skal der næ^vnes den omtrent 3 meter 

 under jorden beliggende 3.5 meter lang og bred samt 2.2 meter høi 

 kjældei-, der tilfældigvis blev fundet i 1747, ved at en hest, som gik for 

 plogen, sank ned i den. Den var kjælderen i tjenestefolkenes bygnin- 

 ger, altsaa i det nordlige' hjørne af volden. Den er paany renset sidste 

 sommer. Da Tycho Brahe heller ikke nævner den, kan det vanskelig 

 siges, hvad den er benyttet til. At det har været hans vinkjæUler er 

 høist usandsynligt, ligesaa at han. her har havt sit slotsfængsel. 



Da d'Arrest besøgte Hveen, fandt han levninger af 9 forskjellige 

 sorter byggesten, fra de store rullestensblokke i fundamentmurene til 

 hollandske murstene og glasserede, skarpkantede plader, hvormed væg- 

 gene formodentlig var Ijeklædte. Han slutter af sit fund, at Uranien- 

 borg har været opført af r ø d sten med sa.ndstens indfatning i de arki- 

 tektoniske linier. 



Stykker af den ovennævnte votivsten er nu ble\en funden i grund- 

 stenene til en bondegaard ved veien nær Bækvig, landingsstedet paa 

 sydostkysten af øen for dampbaaden fra Landskrona (fig. 5). Man faar 

 haabe, at stenen, hvor man tydelig kan læse 6te august 1576, blir ind- 

 kjøbt af et af Sveriges museer. 



Søndenfor Uranienborgs tomt staar der en sten, som har sin egen 

 lille historie. Da Hveen som nævnt i 1660 blev svensk og altsaa kom 

 til at skatte til Sverige, fik bønderne paa øen, som fandt hoveripligten 

 paa kongsgaarden temmelig trykkende, det efterha anden ordnet saa, 

 at de fritoges for hoveriarbeidet mod at betale en afgift, men denne 

 blev ned gjennem tiderne saaledes &at op, at bønde]'ne kom i den største 

 nød. De besluttede da i 1846 under kong Oskar I's besøg paa øen at 



