220 



Ganske den samme behandling undergaar jordoljen ved fabrikerne. 

 Men laboratoriets smaa glasapparater er her erstattede af svære smede- 

 j emsindretninger. 



Fra raaoljereservoirerne, der ofte rummer flere millioner liter, 

 pumpes oljen over paa destillationskjedlerne, der enten er sT-aaende 

 eller liggende jerncylindere. Kjedlerne rummer ofte mangfoldige kubik- 

 meter. Fra toppen af hver kjedel udgaar et svært jernrør, svarende til 

 rør b i eksemplet. Disse rør gjennemløber store kjolekasser af træ 

 eller jern, som gjennemstrømmes af koldt vand. Efter at have pas- 

 seret disse raunder rørene fra alle kjedler ud i et særskilt hus, hvor 

 destillaterne stadig undersøges paa specifik vegt, og paa grundlag heraf 

 udskilles de forskjellige fraktioner. — I fabrikerne baserer man nemlig 

 fraktioneringen paa den specifike vegt istedenfor paa kogepunktet, 

 fordi det vilde være upraktisk at anbringe tennometre paa kjedlerne. 

 Og som før omtalt staar kulvandstoffenes vegt i et vist forhold til koge- 

 punktet. 



Under jordoljedestillationen lægger man ikke an paa — som i 

 ovenstaaende eksempel - — a,t isolere alle de enkelte forbindelser, hvoraf 

 blandingen bestaar. 



For det første, fordi det ingen teknisk interesse har at opsamle 

 de enkelte kulvandstoffei, og dernæst af den gode grund, at det er umu- 

 ligt. Naar kogepunkteme ligger saa langt fra hinanden som f. eks. 

 hos æther, alkohol og vand, er det ingen sag at skille dem ad. Men 

 naar antallet af de enkelte forbindelser er saa umaadelig stort, og koge- 

 punkteme gaar saa over i hinanden som hos jordoljen, lader en fuld- 

 stændig fraktionering sig ikke gjennemføre. 



Hvad man tilsigler ved destillationen er at udskille de dele, som 

 der er brug for i handel og vandel. 



Hver del blir altsaa atter en blanding af en masse enkelte kul- 

 vandstoffe. 



Saavel antallet af de enkelte fraktioner som de navne, hvormed 

 de kommer ud paa markedet, er noget forskjellig paa de forskjellige 

 fabriker, ligesom fremgangsmaaden ved behandlingen naturligvis for 

 en stor del er afhængig af raaoljens kvalitet. 



Men oftest gaar man i sine hovedtræk frem paa følgende maade : 



Kjedlerne fyldes og fyres op, og destillationen begynder. Det 

 første destillat, som kaldes b e n z i n, opsamles i en egen beholder og 

 vedbliver at rinde, indtil den specifike vegt har naaei en vis, erfarings- 

 mæssig passende grænse. 



