224 



ges til smøring af finere maskindele. Den tykkeste sort, c y 1 i n d e r- 

 oljen, er den sidste af alle jordoljens fraktionei*. Den bruges til 

 smøring af maskindele med høi temperatur som f. eks. cylinderen paa 

 en dampmaskine. 



Alle oljer blir nemlig tyndere med stigende temperatur, saa det 

 gjælder om at fremstille dem saa seige, at de ikke straks rinder ai den 

 maskindel, de kommer i berøring med, selv om denne er varm. 



De af jordoljen fremstillede oljer kaldes med ©t fælles navn m i- 

 n e r a ] o 1 j e r. De har den store fordel fremfor animalske og vege- 

 tabilske oljer, at de ikke som dissen raadner eller blir harske. 



Smøreoljerne karakteriseres ved specifik vegt, flammepunkt og 

 seighedsgrad, den saakaldte viskositet. 



Den sp. vegt dreier sig om 0.900 — 0.940, og flammepunktet er 

 gjeme ca. 200 grader. 



Det vigtigste kjendetegn er viscositetein. Den maales i et særeget 

 apparat, hvis princip er, at man undersøger den tid, som en vis mængde 

 af oljen behøver for at rinde ud gjennem en aabning med givne dimen- 

 sioner ved en given temperatur. 



Den endelige rest, efter at alt er destilleret over, er, som før nævnt, 

 b e g. Dette er en sort, glinsende masse med en sp. vegt af henimod 

 1.00. Ved almindelig temperatur er den gjerne temmelig haard og 

 fast, mens den ved tilstrækkelig høi temperatur blir tyndtflydende. 



Det bruges til dækstof paa tagpap, til asfaltering af vei© o. s. v. 



I mange jordoljes orter, særlig de amerikanskei, findes der ogsaa 

 faste kulvandstofie, den saakaldte paraffin eller paraffinvoks, 

 som den ofte kaldes i handelen. 



Paraffinen er heller ikke nogen enkelt kemisk forbindelse, men 

 bestaar af en blanding af en hel del faste kulvandstoffe. 



Den udkrystalliserer af de flydende kulvandstoffe, naar disse ud- 

 sættes for lav temperatur. Hvis den ikke blev udskilt, vild© den i høi 

 grad skade smøreoljerne. Paraffinen destillerer nemlig over sammen 

 med disse, og ved oljernes af kjøling udskilles en del af den, saa olj erne 

 blir ugjenneimsigtige og stive som salve. Men selv ved noksaa svag 

 ophedning vilde konsistensen gaa over til den modsatte yderlighed. 

 Thi paraffinen er i smeltet tilstand saa tynd som vand, og paraffinhol- 

 dige oljer vilde følgelig ved ophedning blive uforholdsmæssig tynde. 



Ved de raffinerier, som arbeider med paraffinholdigt raastof, har 

 man derfor et eget anlæg, hvor paraffinen udskilles. Oljedestillaterne 



