229 



nævnte, som vi har seet, idet den til sneens smeltning nødvendige 

 varme tåges fra selve blandingen, hvis temperatur derfor maa s\-nke. 



Disse kuldeblandingers anvendelse er dog temmelig begrænset, 

 da de er ubeln-emme og upraktiske at haandtere. 



De almindeligste kuldemaskiner beror paa den kjendsgjerning, 

 at der udkræves varme for at overføre et legeme i dampform. Det 

 er ikke vanskeligt at nævne kjendsgjerninger, som viser dette. Det 

 er saaledes et vel kjendt faktum, at fordampningen af en flygtig vædske, 

 f. eks. eau de cologne, frembringer kjølighed. Afkjølingen kommer 

 her af, at der til den raske fordampning af eau de cologne forbruges 

 varme, der da maa tåges fra de nærmeste omgivelser, hvis temperatur 

 som følge deraf synker. 



Sprøites en vædske med meget lavt kogepunkt, som altsaa for- 

 damper meget raskt, f. eks. æthylklorid, mod et sted af det menneske- 

 lige legeme, vil dettes temperatur som følge af vædskens fordampning 

 kunne synke saa dybt omkring det trufne sted, at der indtræder lokal 

 følesløshed. Dette forhold benyttes under+iden i kirargien ved min- 

 dre operationer. 



Som bekjendt koger vand ved 100 grader C. Enhver skolegut 

 ved, at det er aldeles umuligt at faa våndet i en kogende gryde opvar- 

 met over denne temperatur. Hvor meget man end fyrer under, stiger 

 ikke temperaturen, men al den tilførte varme forbruges til at overføre 

 våndet i dampform. Akkurat paa samme maade opfører alle andre 

 vædsker sig. Det gaar altsaa ikke paa nogen maade an at faa en 

 vædske opvarmet over dens kogepunkt. 



Her spiller ogsaa en anden omstændighed en vigtig rolle, og det 

 er det lufttryk, hvorunder vædsken staar. Sætter man lunkent vand, 

 som altsaa paa langt nær er koghedt, under en luftpumpes recipient 

 og pumper luften ud, saa vil våndet, naar luften er bleven tilstrække- 

 lig udpumpet, beg^-nde at koge. Jo lavere lufttrykket er, desto dybere 

 ligger altsaa kogepunktet. Vedbliver man at udpumpe luften, saa 

 koger våndet meget livligt samtidig med, at dets kogepunkt og altsaa 

 ogsaa dets temperatur synker, indtil man tilslut bliver vidne til den 

 besynderlighed, at våndet koger ved grad eller ved dets frysepunkt 

 og under livlig kogning fryser til is. 



Kan man nu skaffe sig vædsker med særdeles lavt kogepunkt, vil 

 man kunne benytte disse til af kjøling af andre legemer. Et legeme, 

 som har faaet en udstrakt betydning i denne retning, er kulsyren, 



