236 



nogen beklædning ; almindeligst er den dog hos de pighudede, ogsaa 

 den hos leddyrene ganske enkeltvis forekommende haar- og pigbe- 

 klædning udøver mindre en mekanisk end en kemisk beskyttelse. In- 

 sekternes gifthaar er et eksempel herpaa, ligesom skjælbeklædningen 

 hos hvirvelløse koldblodige- — f. eks. sommerfuglene — mindro tjener 

 som mekanisk b&skyttels© end som bærer af de farver og tegninger, 

 som dyret har at takke for sin beskyttelses- og forsvarsfarvning. 

 En egentlig beklædning som legemsbedækning finder vi først hos 

 hvirveldyrene, og hos de koldblodige hvirveldyr er endnu skjælbekiæd- 

 ningen den fremherskende med undtagelse af amfibierne, som i regelen 

 er nøgne. Denne skjælbeklædning er i første linje en mekanisk be- 

 skyttelse, samtidig vistnok ogsaa bærer af beskyttelsesfarver. 



Saalænge jordens overflade overalt var varm nok, producerte den 

 — ■ hvad jordens historie beviser — kun koldblodige nøgne eller i det 

 høiest© koldblodige skjælbeklædte dyr. Men saasnart moder Jord be- 

 gyndt© at fryse ved sin© poler, opstod der de ©fter Gustav Jager 

 saakaldte varmblodige klædningsdyr, hvis beklædning foruden den me- 

 kanisk© og optiske beskyttelse desuden har den videre opgav© at spill© 

 ©n vigtig roll© ved reguleringen af legemsvarmen. Mellem opstaaen 

 af d© varmblodige dyr og udviklingen af haar og fjær besta-ar der saa- 

 ledes en inderlig kausalsammenhæng, og man tør vider© føi© hertil, at 

 opstaaen af fjær og haar ikk© kun er ©n virkning af den lavere tem- 

 p©ratui'& hudirritation, m©n ogsaa forudsætter luft- og landliv, thi at 

 stadigt liv i våndet ikke er gunstigt for disse hudorganer, viser dege- 

 nerationen af dem hos hvalen. 1 jordens høittemperert© fortid mang- 

 lede d© varmblodige, beklædte dyr gansk©, deres opstaaen blev først 

 mulig og nødvendig efter en vis afkjøling af jorden, og denne tempe- 

 ratum©dsættels© var hudirritation nok til at omdanne reptilieskjællet 

 til fuglef Jæren, hvorfra den ©r udgaaet ved en langsom forlængelse 

 og kløvning af skjællets fri ende. I samklang hermed foregaar haar- 

 og fjærdannelsen livligst i d© kolde^ zoner og i den kolde aarstid, mens 

 d© paa jorden levende skjældyr raskt aftager fra ækvator til polen. 



Den fysiologiske funktion, som haai-, pigge, panser, fjær, skjæl og 

 lignende horndannelser af hudoveirfladen har, er ©n passiv oeskyt- 

 teaade, og i særdeleshed danner haarene og fjærene hos de i lulteu 

 levende dyr og dykkern© et varmeholdend© lag, idet ikke blot disse 

 dannelser i og for sig, men ogsaa den mellem haar- respektive fjærbe- 

 klædningen fastholdte luft er slette va.rmeledere. Svarende hertil er 

 dyrets haar- og fjærbeklædning sterkest udviklet der, hvor d©t er udsat 



