245 



Paa stivelsens tilstedeværelse i tømmeret om vinteren beror ogsaa 

 deoi i fagkredse bekjendtei fremgangsmaade at bestemme tømmerets 

 fældningstid ved hjælp ai en simpel jodprøve. Væder man nemlig 

 det friske tversnit af en træstamme med en svag jodopløsning, og snit- 

 fladen viser blaaviolette striber, eller hele snitfladen straks antager en 

 mørkeblaa farve, saa er træet uden tvil hugget om vinteren. Det om 

 sommeren huggede tømmer indeholder ikke stivelse og viser derfor 

 heller ikke — behandlet med jodopløsning — violblaa spor efter jod- 

 stivelse, men i det høieste svage gulblege flækker. Til denne metode 

 støtter sig ligeledes den angivelige større holdbarhed hos vinter- 

 tømmeret, som man derfor ogsaa foretrækker betydeligt og betaler 

 høiest. 



Overfor dette maa man fastslaa som uomstødelig kjendsgjeraing, 

 at netop mangelen paa stivelse betinger tømmerets holdbarhed. Alle- 

 rede for aar tilbago har Mer gjort opmerksom paa, at aarsagen til, 

 at tømmeret bliver opspist af orm, kun beror paa dets indhold paa 

 stivelse, thi det er kun stivelsen, som afgiver næring for boreinsekterne. 

 Saaledes er det ogsaa en bekjendt erfaring, at f. eks. kjærneveden i 

 ©gen — da den er stivelsesfri — forskaanes for ormspisning, mens 

 splinten næsten re'gelmæssig angribes af boreinsekter, og især den ind- 

 tørrede mere end den friske splintved. Derfor angribes egetræesmøb- 

 ler og redskaber, ligesom ogsaa egetræes byggetømmer, ofte først efter 

 nogl© aar af orm, især naar de ikke bruges. Men altid angribes, 

 d. v. s. opspises og gjennembores, tømmeret kun saa langt, som det 

 indeholder stivelse ; i ormemel derimod vil man aldrig finde spor af 

 stivelse. 



Emil Mer har nu gjennera eksperimenter fastslaaet, at, naar 

 man afbarker træstammen 3 eller 4 maaneder før fældningen, saa for- 

 svinder stivelsen fuldstændig fra den afbarkede del. Hérpaa grunder 

 han det forslag, at man paa forhaand skal fjerne stivelsen ad kunstig 

 vei fra de træer, som skal hugges, og beskytte tømmeret mod ormspis- 

 ning ved paa forhaand at slaa dobbelt ring i træstammen (ved roden 

 og ved udsjoringet af kronen), idet man fjerner barken ringformig i 

 ©n bredde, som er tilstrækkelig til at forhindre saarrandene fra at 

 forenes igjen. Disse ringe maa man gjøre om vaaren, omtrent i mai, 

 da blir træet helt ud fri for stivelse og kan hugges, mens basten endnu 

 lever, hvad der ikke er uden betydning for tømmerets godhed ; thi 

 naar basten dør, dør tømmeret paa roden ; men et træ, som dør fuldt 

 beklædt med bark, lider ved oxydation af garvestoffet tab i sin kvalitet. 



